Справа № 2-5352/10 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1036/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
27 липня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_3 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року,  

                                         В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 146321,89 грн. кредитної заборгованості та по 791,61 грн. судових витрат з кожного.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року відмовлено ОСОБА_4 у поновленні процесуального строку для подання заяви про перегляд цього заочного рішення суду.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_4 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу  та зобов`язати суд першої інстанції переглянути заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2010 року у справі №2-5352/10.
У відзиві на апеляційну скаргу заінтересована особа – ТОВ «Оптіма Факторинг», посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 липня 2010 року задоволено позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 146321,89 грн. та стягнуто з кожного по 791,61 грн. судових витрат (т.1 а.с.42-43).
Відповідачка ОСОБА_3 09 лютого 2021 року подала заву про перегляд цього заочного рішення суду, у якій зазначила і підстави для поновлення строку на її подання (т.1 а.с.210-211).
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Згідно зі ст.227 ЦПК України (у редакції на дату ухвалення заочного рішення) відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення.
У матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_3 заочного рішення від 20 липня 2010 року після його ухвалення.
Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, 25 листопада 2018 року Товариством з обмеженою відповідальність «Оптіма Факторинг» було подано заяву про заміну сторони у виконавчих листах та видачу дублікатів виконавчих листів у цій цивільній справі №5352/10, до якої додано також копію заочного рішення від 20.07.2010, яку разом із повідомленням про дату розгляду справи було вручено ОСОБА_1 03 січня 2020 року (т.1 а.с.47-71, 74, 76).
13 січня 2020 року ОСОБА_1 було подано до суду заперечення на подану ТОВ «Оптіма Факторинг» заяву, у якому вона зазначає про помилковість винесення судом рішення від 20.07.2010 та приєднує копію виконавчого листа, виданого на виконання цього судового рішення (т.1 а.с.81-83).
У подальшому, згідно протоколів судового засідання від 13.01.2020, 31.01.2020, 19.02.2020, 04.03.2020 ОСОБА_3 брала участь у судових засіданнях, після чого 26.03.2020 подавала апеляційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 березня 2020 року, у якій також давала оцінку заочному рішенню від 20.07.2010 (т.1, а.с.93, 106, 123, 129, 130-135, 140-141).
Звідси слідує, що відповідачка ОСОБА_3 була ознайомлена із заочним рішенням ще у січні 2020 року, хоча заяву про ознайомлення з матеріалами справи подала до суду лише 01 грудня 2020 року (т.1 а.с.201).
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб  дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.41, 47 Рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України», № 3236/03 від 03.04.2008 року, у справі «Мушта проти України», № 8863/06 від 18.11.2010 року). 
Виходячи з наведеного, слід констатувати, що відповідачка ОСОБА_3   на власний ризик і розсуд діяла у процесуальних відносинах, однак, не маючи для того перешкод, не подала заяву про перегляд заочного рішення в процесуальні строки. 
Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» та від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України»).
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 1291 Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.
Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Європейський суд з прав людини у справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 03 грудня 2003 року) та «Устименко проти України» (заява № 32053/13, рішення від 25 жовтня 2015 року) вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
Встановивши, що наведені у поданій 09.02.2021 заяві ОСОБА_4 підстави для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення від 20.07.2010 є неповажними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у поновленні цього процесуального строку.
При цьому суд надав достатнє і належне обґрунтування причин відхилення доводів заявника щодо поновлення цього строку.
Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від неї дій, спрямованих на своєчасне подання заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_4 не надала ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.
Виходячи з наведеного, повно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову відповідачці ОСОБА_4 у поновленні процесуального строку для подання зави про перегляд заочного рішення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги спростовуються вище наведеними обставинами справи та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, постановленої з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд           

                                       П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий – суддя   

Судді