ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 серпня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/7582/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року (суддя суду 1 інстанції Семененко М.О.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила суд:
- зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки з 06.08.2020 року із урахуванням різниці, що вже була виплачена;
- зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 28.09.2010 позивачу було призначено пенсію за вислугу років на підставі пункту «е»  статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте виплата пенсії не проводилась, оскільки позивач знов працевлаштувався за професією, що дає право на призначення пенсії за вислугу років. Після досягнення пенсійного віку, позивач, в серпні 2020 року, звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак розмір пенсії був розрахований без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2017-2019 роки. Крім того, при призначенні пенсії за віком відповідач не виплатив грошову допомогу, яка виплачується відповідно до пункту 7-1 розділу  ХV  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року позовні вимоги задоволено частково: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати з 06 серпня 2020 року ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням частини 2  статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2017-2019 роки; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату ОСОБА_1 перерахованої пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив, у вказаній частині, його скасувати  та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги, щодо зобов`язання відповідача виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, задовольнити, оскільки судом не надання належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до неправильного вирішення спору. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, зазначає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
З 28.09.2010 позивачу призначено пенсію за вислугу років як працівнику охороні здоров`я, розраховану за новою формулою відповідно до нового закону.
Однак, з 04.10.2010 нарахування позивачу пенсії припинено з підстав працевлаштування останньої на посаду, яка дає право на призначення такої пенсії.
Набувши право на пенсію за віком на загальних підставах, позивач, 06.08.2020, звернувся до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком.
З 01.09.2020 позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Представник позивача звернувся до Управління із адвокатським запитом від 14.09.2020 №06/09, в якому просив повідомити, зокрема, про причини не обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки (2017-2019), що передують року звернення, та інформацію про виплату/невиплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1  Прикінцевих положень Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Листом від 21.09.2020 №0800-0202-8/48519 Управління повідомило, що згідно із особистою заявою, ОСОБА_1 від 06.08.2020 №3150, її переведено з пенсії за вислугу років, яка була призначена з 28.09.2010 згідно із   Законом України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію за віком, згідно із  Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Пенсію розраховано із загального страхового стажу на 31.07.2020, 41 рік 05 місяців 04 дні та середньомісячної заробітної плати визначеної за період з 01.01.1993 по 31.12.1997, та з 01.07.2000 - 31.08.2010. 
При проведенні перерахунку пенсії у зв`язку зі зміною виду пенсії врахований показник середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 роки - 4888,83 х 0,89937- індивідуальний коефіцієнт заробітку. Згідно із абзацом 2 і 3 частини 3  статті 45 Закону №1058-IV  при переведенні з одного виду пенсії на інший застосовується показник, який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії. Для проведення перерахунку та виплати пенсії відповідно до частини 2  статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, правові підстави відсутні, оскільки дана норма застосовується лише під час призначення пенсії вперше.
Не погодившись з такою позицією Управління, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами статті 46 Конституції України регламентовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до пункту 7-1 розділу  Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого  статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж»  статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За правилами пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого  статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж»  статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Таким чином, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»     будь-якого іншого виду пенсії.
Як зазначає Верховний Суд у своїй постанові від 18 червня 2021 року  по справі №328/1620/17: «умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Слід зазначити і про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.
Отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію».
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, за заявою позивача їй з 04.10.2010 вже призначалася пенсія за вислугу років, виплата якої була припинена у зв`язку із працевлаштуванням за спеціальністю.
Тобто до призначення позивачці пенсії за віком вона отримувала пенсію за вислугу років, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 22.02.2018 у справі №310/3774/17, від 27.11.2018 у справі № 328/1619/17(2-а/328/80/17) та від 11.07.2019 у справі №350/294/16-а.
Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо неправомірності висновків суду першої інстанції у вказаному питанні, не знайшли свого підтвердження під час перегляду даної справи апеляційним судом.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,  322,  327,  329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров