ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5943/21 Справа № 199/7620/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 5

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2021 року по справі за позовом Дніпровської міської ради до виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельніковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування записів про право власності, повернення земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И Л А : 

У вересні 2019 року Дніпровська міська рада звернулася до суду із позовом до виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельніковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про скасування записів про право власності, повернення земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права власності.
Позовні вимоги Дніпровської міської ради мотивовані тим, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на будівлю підприємства торгівлі літ. А-1, загальною площею 42,4 кв.м, що складається з 1- торгового зала, 2- підсобне, за адресою АДРЕСА_1 на підставі довідки № 290, яка видана 23 квітня 2008 року КП «Земград», та довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» № 14639 від 03 жовтня 2018 року. Листом від 22 квітня 2019 року №3/15-201 Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради надана інформація, що відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста офіційно така адреса, як АДРЕСА_1 жодному об`єкту нерухомості на території міста Дніпра не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній. Відповідно до ст. 41 (п. 1, 3) Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 року для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Втім, відповідачем жодного документу державному реєстратору не було надано. 
Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43453826 від 11 жовтня 2018 року, довідка 14639, яка видана КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», та лист № 290 від 23 квітня 2008 КП «ЗЕМГРАД», не є підставою для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно. 
Так, 19 квітня 2019 року за №4/1-182 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради надало інформацію, згідно з якою за даними Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, за адресою: АДРЕСА_1 , відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів інформація стосовно реєстрації зазначених документів — відсутня. На цей час спірне нерухоме майно належить ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, втім, підстави для реєстрації права власності на вказане вище майно за відповідачем фактично були відсутні.
Враховуючи викладене, позивач просив скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 43453826 від 11 жовтня 2018 року, яким було визнано право власності за ОСОБА_1 на будівлю підприємства торгівлі літ.А-1, загальною площею 42,4 кв. м., що складається з: 1- торгова зала, 2- підсобне, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати запис про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - будівля підприємства торгівлі літ.А-1, загальною площею 42,4 кв. м., що складається з: 1- торгова зала, 2- підсобне, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 від 09 жовтня 2018 року, номер запису про право власності: 28334752, реєстраційний номер майна: 1665292712101; що внесений державним реєстратором Виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області Скороход О.О.; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої споруди; магазин непродовольчих товарів літ.А-1, що складається з : 1- торгова зала, 2 - підсобне, загальна площа 42,4 кв.м..
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2021 року позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, від 11 жовтня 2018 року державного реєстратора Іларіонівської селищної ради Синельніковського району Дніпропетровської області Скороход О.О. про державну реєстрацію права власності: форма власності приватна, на будівлю (літ. А-1), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ; припинено право власності на об`єкт нерухомого майна та скасувати запис про державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 на нерухоме майно – будівлю підприємства торгівлі (А-1) загальною площею 42,4 кв.м, яке складається з: 1 – торгова зала, 2 – підсобне, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язано ОСОБА_1 повернути у комунальну власність територіальної громади м. Дніпра (в особі Дніпровської міської ради) земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої споруди: магазин непродовольчих товарів (літ. А-1), що складається з: 1 – торгова зала, 2 – підсобне, загальна площа 42,4 кв.м.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що згідно Акту, затвердженого заступником голови Амур-Нижньодніпровської районної ради від 26 квітня 2002 року — зупиночний павільйон у комплексі з кіоском прийнятий в експлуатацію. Апелянт вказує, що ним були дотримані всі вимоги закону щодо виникнення та набуття права власності на новозбудоване спірне нерухоме майно. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги Дніпровської міської ради., суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 01 жовтня 20018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Скороход О.О. виконавчого комітету Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області прийнято рішення про державну реєстрацію приватної будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за суб`єктом: ОСОБА_1 ..
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, будівля підприємства торгівлі загальною площею 42,4 кв.м, що складається з: 1- торгова зала, 2 – підсобне, за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , підстава виникнення права власності: довідка, серія та номер: 14639, виданий 03 жовтня 2018 року, видавник КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»; лист серія та номер: 290, виданий 23 квітня 2008, видавник: КА «Земград».
Згідно Листа від 22 квітня 2019 року №3/15-201 Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради «Про надання інформації щодо присвоєння адреси» відповідно до даних містобудівного кадастру та Адресного плану міста офіційно адреса - АДРЕСА_1 жодному об`єкту нерухомості на території міста не присвоювалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого була присвоєна ця адреса, відсутній.
Відповіддю від 03 жовтня 2018 року №14639 з КП «ДМБТІ» повідомлено, що станом на 31 грудня 2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , технічна інвентаризація нерухомого майна та реєстрація права власності на нерухоме майно не проводилася.
Згідно Довідки КП «Земград» від 23 квітня 2008 року №290 про адресу об`єкта, яка видана ОСОБА_1 , об`єкт – будівля підприємства торгівлі розташований в Амур-Нижньодніпровському районі за адресою: АДРЕСА_2 .
На підставі Листа від 19 квітня 2019 року №4/1-181 Управління державного архітектурно – будівельного контролю Дніпровської міської ради згідно з даними єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, за адресою: АДРЕСА_1 , відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів інформація стосовно реєстрації зазначених документів — відсутня.
Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради від 23 березня 1999 року №116/2 дозволено приватному підприємцю ОСОБА_1 установку зупиночного павільйону в комплексі з торговельним кіоском по АДРЕСА_2 .
Відповідно до Акту від 26 квітня 2002 року зупиночний павільйон в комплексі з кіоском підготовлений до прийму в експлуатацію.
Встановлено, що 17 вересня 2018 року укладений договір №593/160517-348 між КП «Дніпротранскомплекс» Дніпровської міської ради та ФОП ОСОБА_1 про передачу у платне користування об`єкта благоустрою вулично-дорожньої межі, який стосується об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 , площею 48,25 м.кв.
Відповідно до ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки), виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону.
Виходячи із вимог ст. 83 ЗК України презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпра територіальній громаді міста з визначенням її власника Дніпровської міської ради.
Право власності чи користування землею фізичними особами набувається та реалізується в порядку і на підставах, визначених Конституцією України (ст.ст. 13, 14), Земельного кодексу України ст. ст. 78, 92, 93, 102-1, 116, 1 18, 119, 123, 125, 126 ЗК України) а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону «Про оренду землі», Цивільного кодексу України).
Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.
Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради.
Відтак, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування.
Так, згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно зі ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.
Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186'1 ЗК України.
Частиною 1 ст. 186"1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.
Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій статті 186'1 ЗК України, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.
Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.
Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.
Статтею 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Передача земельних ділянок у власність передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою, його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування з цього питання.
Встановлено, що ОСОБА_1 вказаної процедури не дотримано, дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ним не отримано.
Аналізуючи підстави виникнення права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, якими є: довідка №14639, видана КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», та лист № 290 від 23 квітня 2008 року КП «Земград», відповідно до яких державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що довідка та лист не є правовстановлюючими документами, на підставі яких виникають, припиняються, змінюються права, і тому не можуть бути підставою для реєстрації права власності.
Згідно приписів ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.
Частиною 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
У відповідності до ч. 1 ст. 18 цього Закону державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.
Перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, визначений ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно». Серед зазначеного переліку зазначено інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.
Вказані вище довідка та лист не є правовстановлюючими документами, на підставі яких виникають, припиняються, змінюються права.
Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. 
При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно суперечить встановленому законом порядку.
Підстави для припинення права власності визначені ч. 1 ст. 346 ЦК України.
Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом (ч. 2 ст. 346 ЦК України).
Задовольняючи позов в частині пред`явлення вимог до ОСОБА_1 , суд вірно звернув увагу на те, що відповідно до пунктів 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). 
За ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.
Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Керуючись вказаною номою закону, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги позову про зобов`язання ОСОБА_1 повернути у комунальну власність територіальної громади м. Дніпра (в особі Дніпровської міської ради) земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно побудованої споруди: магазин непродовольчих товарів (літ. А-1), що складається з: 1 – торгова зала, 2 – підсобне, загальна площа 42,4 кв.м..
Доводи апелянта в скарзі про те, що згідно Акту, затвердженого заступником голови Амур-Нижньодніпровської районної ради від 26 квітня 2002 року — зупиночний павільйон у комплексі з кіоском прийняти в експлуатацію, - колегія суддів вважає безпідставними, так як відповідачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано жодного доказу на спростування позовних вимог. При цьому, суд вірно вказав, що довідка та лист на підставі яких було здійснено державну реєстрацію права власності на спірне майно за відповідачем — не є правовстановлюючими документами, на підставі яких виникають, припиняються, змінюються права.
Твердження апелянта про те, що ним були дотримані всі вимоги закону щодо виникнення та набуття права власності на новозбудоване спірне нерухоме майно, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як вказане спростовується встановленими судом першої інстанції обставинами та матеріалами справи. Неналежне виконання державним реєстратором своїх обов`язків призвело до незаконної державної реєстрації права власності на будівлю підприємницької торгівлі за ОСОБА_1 ..
Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, врахувавши заявлені позовні вимоги та підстави, на які сторони посилалися в обґрунтування своїх вимог, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Дніпровської міської ради.
Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення  Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко