ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6512/21 Справа № 213/4207/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Алексєєв О. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг
справа № 213/4207/20
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді - Барильської А.П.
суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач – Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»
відповідач - ОСОБА_1 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року, яка постановлена суддею Алексєєвим О.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст ухвали складено 28 квітня 2021 року, -
ВСТАНОВИВ:
       В грудні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором № КRK0GA00151029 від 24 грудня 2007 року у розмірі 116569,03 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 19 лютого 2020 року, складає 2848947,09 грн.
Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року провадження у цивільній справі № 213/4207/20 за позовною заявою Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зупинено до набрання законної сили вироком у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12015040750003036 від 19 жовтня 2015 року, справа № 214/31473/18, яке розглядається Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч. 3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України.
В апеляційній скарзі позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, оскільки в оскаржуваній ухвалі не зазначено яким саме чином розгляд кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч. 3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України впливає на розгляд даної справи та які саме факти при розгляді кримінальної справи матимуть преюдиційне значення для даної цивільної справи про стягнення заборгованості за кредитним договором. Також судом першої інстанції не вказано причини, які призводять до об`єктивності неможливості розгляду даної цивільної справи.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався. 
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у цивільній справі № 213/4207/20 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до набрання законної сили вироком у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12015040750003036 від 19 жовтня 2015 року, справа № 214/31473/18, яке розглядається Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч. 3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальна справа № 214/3143/18 з розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12015040750003036 від 19 жовтня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.2 ст.190, ч. 3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України, потерпілим у справі є ОСОБА_1 . Із копії обвинувального акту у вказаному кримінальному провадженні видно, що ОСОБА_2 обвинувачується у заволодінні грошовими коштами ОСОБА_1 в загальній сумі 95180,39 грн., які повинні були бути спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором №КRK0GA00151029 від 24 грудня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», отже розгляд цієї справи є об`єктивно неможливим до вирішення справи, яка розглядається в порядку кримінального судочинства та перебуває в провадженні Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.190, ч. 3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України.
Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.
Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі.
Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.
За пунктом 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
У пункті 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" судам роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли у цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
В даній справі предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором №КRK0GA00151029 від 24 грудня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк».
Підставою для зупинення провадження у цій справі став факт знаходження в провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу кримінальної справи № 214/3143/18 з розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12015040750003036 від 19 жовтня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.2 ст.190, ч. 3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України, потерпілим у справі є ОСОБА_1 .
Проте, суд першої інстанції в порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що до розгляду Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу кримінальної справи № 214/3143/18 з розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12015040750003036 від 19 жовтня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.2 ст.190, ч. 3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України, виключено можливість, на підставі наявних доказів, самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовувало свої вимоги та можливість встановлення підстав стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Зупиняючи провадження у даній справі, суд не вказав, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу.
Разом з тим, суд повинен враховувати, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Зупинення провадження створює перепони для руху цивільної справи № 213/4207/20, яке впливає на тривалість судового провадження, швидкість здійснення правосуддя, порушує право АТ КБ «ПриваьБанк» на справедливий суд, що повинно бути забезпечено відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, на зазначені обставини уваги не звернув, своїх висновків щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не вмотивував та дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі. При цьому судом першої інстанції не враховано, що відповідач по справі, заперечуючи проти заявлених позовних вимог в даному спорі, може подати свої пояснення та обґрунтувати, в чому полягає неправомірність нарахування позивачем заборгованості за кредитним договором. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в порушення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, формально розглянув клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, не обґрунтував обставини неможливості розгляду даної справи до розгляду Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу кримінальної справи № 214/3143/18 з розгляду кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №12015040750003036 від 19 жовтня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.2 ст.190, ч. 3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України, тому таке зупинення є передчасним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги позивача заслуговують на увагу.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням матеріалу до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - задовольнити.
Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року скасувати та цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості направити до Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду, відповідно до вимог ЦПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанов складено 12 липня 2021 року.
Головуючий: 
Судді: