ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/329/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  29 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого-судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., за участю секретаря - Рейтаровської О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Києво- Золотоніської міської ради, у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання за період з 22.11.2016 по 22.02.2020 відносно батька позивача ОСОБА_2 ;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну адресну грошову допомогу внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 для покриття витрат на проживання останнього за період з 22.11.2016 по 22.02.2020;
- визнати неправомірними нарахування та виплату позивачу з 01.07.2020 по січень 2021 року неповного розміру адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та сплату житлово-комунальних послуг, а саме: виплату позивачу грошової суми адресної допомоги на 590 грн. менше від установленого пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №505 від 01.04.2014 розміру для внутрішньо переміщених осіб;
- зобов`язати відповідача виплатити позивачу різницю у невиплаченій допомозі внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та сплату житлово-комунальних послуг у сумі 590 грн. щомісяця, починаючи з 01.07.2020 по січень 2021 року.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Так, у відповідності до положень ч. 1  ст. 308    КАС України,    справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами ч. 1  ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_3 з 20.10.2014 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, постійно проживала в АДРЕСА_1 , і перемістилася з тимчасово окупованої території    до АДРЕСА_2 ; разом з ОСОБА_3 прибула неповнолітня дочка ОСОБА_4 2014 року народження, що підтверджується довідкою №7127000009 від 20.10.2014.
Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №7127000012 від 20.10.2014 ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №7127000013 від 20.10.2014 ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №7127000416 від 22.11.2016 ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №10 від 30.10.2017 ОСОБА_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
20.10.2014 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради і заявою про надання згоди для оформлення допомоги дочці (онучці) ОСОБА_1 .
20.10.2014 ОСОБА_7 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради із заявою про надання згоди на оформлення допомоги дружині ОСОБА_1 .
Згідно довідок Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради №768 від 15.09.2020 та №16 від 19.01.2021 позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради і одержує компенсаційну виплату особі, яка здійснює догляд за особою, яка досягла 80 років або інвалідом 1 групи за бабусею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 25.09.2018 по теперішній час.
22.01.2020 ОСОБА_2 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради із заявою про надання згоди на виплату нарахованої йому щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, уповноваженому представнику сім`ї ОСОБА_1 .
Вважаючи, що відповідач в період з 22.11.2016 по 22.01.2020 протиправно не виплачував щомісячну адресну допомогу ОСОБА_2 та виплачує щомісячну адресну допомогу у меншому розмірі, позивач звернулась до суду.
Незгода позивача із зазначеним рішенням відповідача, зумовила його звернення до суду за захистом своїх прав.
Зважаючи на вказане вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до положень ч. 2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до положень ч. 1  ст. 1 Закону України № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Кабінет Міністрів України постановою від 01.10.2015 № 505 затвердив Порядок, який визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.
Грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
Грошова допомога внутрішньо переміщеним особам призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди у довільній формі про виплату йому грошової допомоги від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) у таких розмірах: для осіб, які отримують пенсію, дітей, студентів денної форми навчання закладів вищої освіти та учнів закладів професійно-технічної освіти, які досягли 18-річного віку (до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) - 1000 гривень на одну особу (члена сім`ї); для осіб з інвалідністю I групи та дітей з інвалідністю - 130 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю II групи - 115 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; для осіб з інвалідністю III групи - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім`ї).
Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.
З вищевикладеного вбачається, що підставою для виплати грошової допомоги уповноваженому члену сім`ї є подання письмової згоди.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 з заявою про призначення йому грошової допомоги звернувся лише 22.01.2020 року
Тобто, до 22.01.2020 року відповідача не було повідомлено про зміну складу сім`ї, тому судом правомірно відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо нарахування та виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньоо переміщеної особи ОСОБА_2 з 22.11.2016 по 22.02.2020.
Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними нарахування та виплату позивачу з 01.07.2020 по січень 2021 року неповного розміру адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання та сплату житлово-комунальних послуг, а саме: виплату позивачу грошової суми адресної допомоги на 590 грн. менше від установленого пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №505 від 01.04.2014 розміру для внутрішньо переміщених осіб, колегія суддів зазначає наступне.
Абзацом 25 пункту 5 Порядку №505 визначено, що у разі коли закінчення поточного шестимісячного строку виплати грошової допомоги відбулося в період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня відміни карантину, строк виплати грошової допомоги в раніше встановленому розмірі продовжується на період карантину та на один місяць після його скасування без звернення особи.
Позивач до 19.01.2021 не зверталась до відповідача із заявою та відповідними документами щодо виплати грошової допомоги, тому їй виплачувалась допомога у раніше встановленому розмірі. У подальшому після звернення позивача 19.01.2021 був проведений перерахунок допомоги за весь період карантину, а саме: з 24.04.2020 по 30.06.2020 допомога на сім`ю призначена у розмірі 5276 грн., з 01.07.2020 по 30.11.2020 - 5424 грн., з 01.12.2020 по 23.04.2021 - 5538 грн.
Особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було  припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність. (п. 3 Порядку)
Відповідно до пункту 7 Порядку №505 якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.
Таким чином, згідно вказаної норми, у разі, якщо непрацевлаштування працездатного члена сім`ї грошова допомога на цього члена сім`ї через два місяці з дня, що настає за днем звільнення, зменшується на 50 відсотків, а через чотири місяці з дня, що настає за днем звільнення, - припиняється.
Судом встановлено, що позивач доглядала за дочкою до досягнення нею трирічного віку. По досягненню трирічного віку відповідач зменшив з 01.09.2017 виплату грошової допомоги позивачу та у подальшому припинив її виплату.
Згідно абзацу 10 пункту 3 Порядку №505 особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.
Таким чином, згідно вказаної норми, у разі припинення особі виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7 Порядку №505 виплата грошової допомоги на наступний період не призначається.
Виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом чотирьох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги; у разі смерті внутрішньо переміщеної особи.
Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги. (п. 12 Порядку)
Оскільки виплата позивачу допомоги до досягнення дочкою трирічного віку була припинена в 2017 році, а догляд за особою, яка досягла 80-річного віку, позивач здійснює лише з 25.09.2018, підстави для признання позивачу такої допомоги відсутні, тому позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими на задоволенню не підлягають.
Таким чином, судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права під час розгляду даної справи.
Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто, прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2  ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст.  243,  250,  315,  316,  321,  322,  325,  328, 331 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 р. - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                             І.О.Лічевецький

суддя                                                                                 В.П.Мельничук

суддя                                                                                 О.М.Оксененко