Справа № 463/4751/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/3842/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 липня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Мікуш Ю.Р.
Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.
Секретар Савчук Г.В.
З участю відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу № 463/4751/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води,-

в с т а н о в и в :

29.05.2020 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з ЦО та централізованого постачання гарячої води за період з 01.10.2016 по 31.01.2020 року в розмірі 14 925,09 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 021,03 грн., 3% річних в сумі 528,42 грн. та судові витрати по справі в розмірі 2 102 грн.
Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 21 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість по 31.01.2020 року з оплати послуг централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 в розмірі 2 606,68 грн., інфляційні втрати в розмірі 48,95 грн. та 3% річних в розмірі 42,75 грн.
В решті позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.
Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо заборгованості в розмірі 2 606,68 грн. за надані комунальні послуги з теплопостачання, так як висновки суду побудовані на наданих суду позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» недостовірних доказах на підставі яких неможливо встановити дійсні обставини справи.
Зазначає, що договірні відносини між нею та позивачем з приводу надання послуг з теплопостачання відсутні, а тому не відповідають фактичним обставинам справи висновки суду першої інстанції, що позивач робив спроби укласти договір на надання послуг. Докази з приводу зазначеного позивач суду не надав, а тому у випадку відсутності договірних відносин оплата здійснюється за фактично надані послуги, які нею сплачені в повному обсязі.
Стверджує, що надані позивачем розрахунки не є достовірними доказами , оскільки на їх підставі не можна встановити дійсні обставини справи. Звертає увагу, що розрахунки стосуються періоду з 01.07.2014 року по 19.02.2020 року, однак із змісту позовних вимог вбачається, що заборгованість нарахована з 01.10.2016 року по 31.01.2020 року. Невідповідність розрахунку обставинам справи полягає у тому, що в колонці «Оплачено 01.2020 р. зазначено суму 587,80 грн., коли фактично нею оплачено 750,50 , згідно колонки нарахування, така ж ситуація має місце і за інший період, що стверджується доданими до апеляційної скарги повідомленнями та квитанціями. Суд не дослідив зміни тарифу за опалення в межах одного опалювального сезону, а також не врахував, що відповідно до повідомлень позивача борг за опалення становить 1418 грн.,72 коп. Крім цього, безпідставним вважає не врахування її заяви про застосування строку позовної давності, який відповідно до ст.257 ЦПК України становить три роки. Просить врахувати додаткові докази додані нею до справи, оскільки справа розглянута в порядку спрощеного провадження та інформації про стан розгляду справи у неї не було. Зазначене позбавило її права на вчасне подання доказів. Просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати, а в частині відмови у позові залишити без змін. 
Відповідно до статті 360 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.
Відповідно до частини першої ст. 369 ЦК розгляд справи призначено без участі учасників справи. 
11 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 подала чергове клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
В обґрунтування клопотання зазначала, що позивач надав суду недостовірні копії розрахунків, які потребують вивчення та звірки з оригіналами в судовому засіданні. Крім цього, дана справа стосується прав споживача та викликає значний суспільний інтерес у зв`язку з необгрунтованими претензіями ЛКП «Львівтеплоенерго» як до неї так і до інших споживачів. Стверджує, що має докази оплати за теплопостачання за кожен місяць , а тому розгляд справи без її участі буде трактувати як не допуск до правосуддя.
Відповідно до частин 1,3 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.  З урахуванням конкретних обставин справи, суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Колегія суддів вважала, що наведені в клопотанні доводи дають підстави для розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 травня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи задоволено. Справу відкладено на 14 год.30 хв. 26 липня 2021 року. Повідомлено учасників справи про день і час слухання справи.
Представник позивача ЛКП «Львівтеплоенерго» в судове засідання не з`явився, хоч належним чином повідомлений про дату, час і місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 25.06.2021 року (додано до матеріалів справи).
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
За приписами частини першої статті 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З довідки ЛКП «Дім» №81 від 17.10.2018 року з місця проживання про склад сім`ї і прописки встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , де зареєстрована одноособово з 22.03.1991 року.
Позивач по справі ЛМКП «Львівтеплоенерго» забезпечує мешканців квартири, в тому числі, квартиру АДРЕСА_1 централізованим теплопостачанням та постачанням гарячої води за відповідними тарифами щодо оплати їх послуг.
Правовідносини, що виникли між сторонами у справі-це правовідносини між виконавцем послуг та споживачами послуг.
Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, однак, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Оскільки обов`язок споживача житлово-комунальних послуг власника житла ґрунтується не тільки на договорі, а й на законі, тому відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати за отримані за житлово-комунальні послуги.
Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони користуються ними, навіть, при відсутності договору про житлово-комунальні послуги.
Письмового договору між сторонами немає, однак позивач ЛМКП «Львівтеплоенерго» надає відповідачу зазначені вище послуги, а відповідач від таких не відмовляється та споживає їх.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно ч.1 ст.9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Із матеріалів справи вбачається, що між споживачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання та постачання гарячої води. 
За розрахунками позивача ЛКП «Львівтеплоенерго» відповідач ОСОБА_1 допустила заборгованість за оплату послуг, зокрема, з теплопостачання, що станом на 30.01.2020 року становить 2 606,68 грн. із врахуванням 48,95 грн. інфляційних втрат та 42,75 грн.-3% річних 
Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за послуги з центрального теплопостачання, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок заборгованості складений у відповідності до чинного законодавства на основі діючих тарифів за послуги опалення. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що згідно оглянутих в судовому засіданні квитанцій, які надала відповідач ОСОБА_1 помісячно, починаючи з жовтня 2016 року та до цього часу (наявні у відповідача і квитанції до жовтня 2010 року) споживач щомісячно проводить оплату послуг з теплопостачання у відповідності до нарахованої суми щодо спожитого тепла. У розрахунку за послуги з центрального теплопостачання ( а.с.14, 89) відображений період з 01.07.2014 року до 19.02.2020 року ( а.с.14, 89). Сума нарахувань відповідає оплаті та зарахуванню. Мають місце неточності, наприклад, повідомлення про оплату послуг з центрального опалення за січень 2020 року: Борг на 01.01.20р. 2597,01, сплачено боргу 587,80; нараховано 750,46 грн., оплачено 26.02.2020 року 761 грн. , перерахунок -152,99- до оплати на 01.02.2020 року 2 606,68 грн. В той же час в колонці розрахунку, який надано суду, зазначені інші суми. 
Так як позивачем не надано суду Відзиву на апеляційну скаргу, не спростовано надані відповідачем розрахунки, які були додані до матеріалів справи та квитанції про оплату надані суду для огляду в оригіналі, суд погоджується з доводами апеляційної скарги виходячи з того, що оплата послуг з центрального опалення відповідачем проводиться щомісячно.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (п.6 ст.81 ЦПК).
Враховуючи наведене вище, суд вважає, що рішення суду в частині задоволених позовних вимог підлягає скасуванню.
Відповідно до ч.1 п.1, 4 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
п.1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
п.4) порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1,4, 383, 384, 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції,-
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 21 жовтня 2020 року скасувати в частині задоволених позовних вимог.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
Відмовити Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення у зв`язку з недоведеністю.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 28 липня 2021 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк