ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 серпня 2021 року           справа №428/4656/21 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів:  Гайдара А.В., Сіваченка І.В., розглянув  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення  Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 липня 2021 р.  у справі  № 428/4656/21 (головуючий І інстанції суддя  Кордюкова Ж.І.)   за позовом    ОСОБА_1   до поліцейського роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Удовенка Владислава Валерійовича      про  скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 

                                           ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач)  у травні 2021 року звернулась до   Сєвєродонецького міського суду Луганської області  з  позовною заявою  до поліцейського роти № 3 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Луганській області Удовенка Владислава Валерійовича   (далі - відповідач), в якій просила   постанову про накладення адміністративного стягнення на неї у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режиму серії ЕАН № 4202262 від 13.05.2021 скасувати (а.с. 1-6).
Рішенням  Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 2 липня 2021 р.    у справі  №  428/4656/21    в задоволенні адміністративного позову відмовлено (а.с. 29-31).
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу,  в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нову постанову, якою  задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
В обґрунтування доводів вказує на те, що відповідачем в порушення ст. 55 Конституції України та в порушення ст. 268 КУпАП України були порушені права позивача, а саме: не роз`яснено заявляти клопотання (про залучення захисника та відкладення розгляду справи); при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. 
20 серпня 2021 від представника відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з неотримання адміністративного позову.
Суд відмовляє у задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку зі скороченими строками розгляду зазначеної категорії справ та зазначає, що адміністративний позов було подано у травні 2021 року та справу було вже розглянуто судом першої інстанції і прийнято рішення. Тобто, відкладення справи з посиланням на такі підстави є недоречним.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши диск з відеозаписом, встановив наступне.
13.05.2021 року відповідачем винесено постанову про накладення на  позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340, 00 грн.
ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 13.05.2021 року в м. Сєвєродонецьку по вул. Курчатова, б.17, керуючи транспортним засобом OPEL ASTRA, номерний знак НОМЕР_1 , перед нерегульованим пішохідним переходом не зменшила швидкість руху чи не зупинилася, коли транспортний засіб рухався по сусідній смузі та зупинився, щоб надати перевагу у русі пішоходу, який переходив проїзджу частину, чим порушила п. 18.4. Правил дорожнього руху. 
Спірним у цій справі є правомірність винесення    відповідачем  постанови серії   ЕАН № 4202262  від 13.05.2021 року, якою   позивача  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу  у розмірі 340, 00 грн. за порушення   вимог п.  18.4   Правил дорожнього руху України.
Суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом за приписами п. 18.4 Правил дорожнього руху зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
За унормуванням ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Ніхто  не  може  бути   підданий заходу впливу за  правилами  ст. 7 КУпАП  в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За унормуванням ст. 222 КУпАП  органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів),  частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
За  правилами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258 КУпАП).
За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Статтею 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Унормуванням  ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 252 КУпАП занотовано, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм  внутрішнім  переконанням,  що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати  і  неухильно  дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
П. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів  України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила), передбачено, що учасники дорожнього   руху    зобов`язані  знати  й  неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідач на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення надав суду відеозапис, який був досліджений судом.
Підпунктом 9 частини 1 статті 31 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580)  закріплено: поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону №580, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Частиною 1 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Як вбачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4202262 від 13.05.2021 року, в ній відбито, що відбувалась фіксація на відеореєстратор Xiaomi та нагрудну камеру DSJ-X300189 ВВ0189.
Таким чином суд приймає до уваги наданий відеозапис та вважає його належним та допустимим доказом з огляду на вимоги КАС України.
На наданому відеозаписі зафіксовано, що в момент коли на пішохідному переході знаходиться троє пішоходів, автомобіль OPEL ASTRA, номерний знак НОМЕР_1 , проїхав через пішохідний перехід не зупинившись.
Суд, оцінюючи зазначений відеозапис, вважає, що він повністю спростовує доводи позивача   щодо відсутності складу адміністративного правопорушення.   Цей відеозапис підтверджує протилежне.
За таких обставин суд вважає, що відповідач довів факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Щодо доводів апелянта стосовно порушення відповідачем   ст. 55 Конституції України та ст. 268 КУпАП України.  
На відео зафіксовано оголошення поліцейським Удовенком В.В. про початок розгляду справи стосовно  позивача за порушення п. 18.4 Правил дорожнього руху, роз`яснення їй прав за ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Після роз`яснення прав позивач просить надати їй відеозапис та надає пояснення, в яких заперечує порушення Правил дорожнього руху. Поліцейський оголошує про притягнення  позивача до відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та закриває справу. Після цього особа, яка знаходиться в автомобілі поруч з позивачем, заявляє клопотання про виклик адвоката, зазначає про порушення прав. ОСОБА_1 при цьому мовчить. 
Позивач не скористалась своїм правом під час розгляду справи заяви клопотання при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.  Вона свій вибір зробила таким чином і це її право.  
Посилання апелянта на рішення Верховного Суду від 18 лютого 2020 у справі № 524/9827/16-а та від 26 травня 2020 у справі № 640/16220/16-а є недоречним, оскільки обставини у справах не тотожні.
У відповідності до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність,  яка  посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити
Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про  відмову у задоволенні позовних вимог.
За вимогами ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).
Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем доведено, що постанова серія ЕАН № 4202262 від 13.05.2021  прийнята у відповідності до вимог законодавства.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції   було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
На підставі наведеного, керуючись статями 205, 271, 272, 286, 308, 311,  313,  315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення  Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 липня 2021 р.  у справі  № 428/4656/21   - залишити без задоволення.
Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 липня 2021 р.  у справі  № 428/4656/21   - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                              Г.М. Міронова

Судді                                                                                                    А.В. Гайдар 

                                                                                                            І.В. Сіваченко