УХВАЛА

19 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/16054/2020
адміністративне провадження № К/9901/24143/21
Суддя Верховного Суду    у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е.,
перевіривши касаційну скаргу  Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича
на постанову  Другого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року
у справі №  520/16054/2020 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АЛАНД" про визнання протиправною та скасування постанови,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АЛАНД", в якому, з урахуванням уточнення,  просив визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича від 27.10.2020 про відкриття виконавчого провадження, що винесена у ВП №63416056.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою  Другого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 520/16054/2020  скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Клименка Романа Васильовича про відкриття виконавчого провадження ВП №63416056 від 27.10.2020 року.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Романом Васильовичем подано касаційну скаргу.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд зазначає наступне.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені    КАС України    підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України  у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу    підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої    статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої    статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій  статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, системний аналіз наведених положень  КАС України  дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій  статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої  статті 328 КАС України  як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.
Скаржник у касаційній скарзі посилається на пункт 3 частини четвертої  статті 328 КАС України, відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
В обґрунтування наявності зазначеної підстави касаційного оскарження відповідач зазначає, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" та вирішення питання про відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження за місцем проживання/перебування боржника, вказаному у виконавчому документі та/або заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження.
Разом з тим, зазначення посилання на пункт 3 частини 4  статті 328 КАС України  в аспекті відсутності висновку Верховного Суду є необґрунтованим, оскільки, як вбачається із постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року №380/7750/20, у ній викладений висновок щодо застосування статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого приватний виконавець, виконавчим округом якої є місто Київ, не міг приймати до примусового виконання виконавчий документ, місце виконання якого знаходиться в іншому виконавчому окрузі.
Також в касаційній скарзі відповідачем зазначено, що вона подана на підставі пункту 4 частини четвертої  статті 328 КАС України, згідно з яким підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Проте, відповідач у касаційній скарзі лише обмежився цитуванням пункту 4 частини четвертої  статті 328 КАС України  та вказав, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, однак ним не викладено підстави для відкриття касаційного провадження, визначеної приписами вказаної норми  КАС України, тобто не зазначено підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, визначених частинами другою і третьою  статті 353 КАС України.
В решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені  статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому, з урахуванням змін до  КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей  328,  330,  332,  359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 520/16054/2020 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клименка Романа Васильовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АЛАНД" про визнання протиправними та скасування постанови -  повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.                
        
Суддя                                                                                                                                                                       В. Е. Мацедонська