Справа № 991/5540/21
Провадження 1-кс/991/5622/21

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року                                                                 м.Київ 

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

12.08.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР), про зобов`язання вчинити певні дії.
Скарга мотивована тим, що 27.07.2021 ОСОБА_2 особисто звернувся до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі – САП) із заявою адресованою Керівнику САП, однак заява про вчинення корупційного правопорушення не отримана адресатом. При цьому, шляхом подачі через скриньку Офісу Генерального прокурора (далі – ОГП) заява про вчинення корупційного правопорушення спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції була зареєстрована в канцелярії ОГП за вх. № 171177-21 від 27.07.2021.
Листом від 06.08.2021 неуповноваженої особи ОГП, на думку заявника, надано відповідь. При цьому вказана відповідь має невірно вказані реквізити, а відомості про надходження заяви керівнику САП відсутні.
ОСОБА_2 вважає, що бездіяльність уповноваженої службової особи САП ОГП полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він (прокурор САП) зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, а саме: провести перевірку інформації викривача; застосувати заходи безпеки сім`ї викривача; вилучити докази; затримати та пред`явити підозру в скоєнні злочину за ознаками ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 162, ч. 3 399, ст. 400, ч. 4 ст. 187 КК України всім «поліціянтам» Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області, які 04-05.08.2020 приймали участь в насильницьких діях в АДРЕСА_1 .
У зв`язку з викладеним, ОСОБА_2 просив постановити ухвалу Вищого антикорупційного суду та витребувати з ОГП оригінал «заявного» матеріалу від 27.07.2021 за вх. № 173177-21 з резолюцією «Організатора» та встановити особу в судовому засіданні ВАКС. Повідомити керівника САП про об`єкт судового «слідства» та зобов`язати його взяти участь в судовому «слідстві» конкретного прокурора САП з відповідними повноваженнями. За результатами дослідження судом доказів, на підставі ч. 1, 2 п 1-3 ст. 307 КПК України просив постановити ухвалу ВАКС, якою скасувати рішення прокурора ОГП ОСОБА_3 від 05.08.2021 та зобов`язати САП внести інформацію про злочин до ЄРДР та вчинити конкретні процесуальні дії.
Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 12.08.2021 скарга визначена на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .
Після отримання скарги слідча суддя вирішує питання про наявність підстав для відкриття провадження за скаргою чи про прийняття одного з рішень, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 304 КПК України.
Вивчивши матеріали скарги на предмет її підсудності Вищому антикорупційному суду, слідча суддя приходить до такого висновку.
Питання предметної підсудності Вищого антикорупційного суду врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України.
Частиною 2 статті 33-1 КПК України визначено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
До підсудності Вищого антикорупційного суду частиною першою статті 33-1 КПК України віднесені кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 КК України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України.
У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 366-1, 368-369-2 цього Кодексу.
Пунктами 1-3 частини 5 статті 216 КПК України передбачено вичерпний перелік умов, за наявності яких вище зазначенні кримінальні правопорушення можуть відноситися до підсудності Вищого антикорупційного суду. Однією з умов є вчинення злочину конкретним суб`єктом, вказаним в переліку у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України. 
ОСОБА_2 звертаючись до керівника САП із заявою про вчинення корупційного правопорушення спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції від 27.07.2021 № 173177-21 серед іншого вказує, що керівник Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та керівник Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_5 понад 4 місяці жодних дій, всупереч вимогам ст. 53-2 Закону України «Про запобігання корупції» не вчинили, рішення судів не виконали, особливо тяжкий злочин приховали. ОСОБА_2 вважає, що названі прокурори, вчиняючи процесуальні порушення у тому числі своєю бездіяльністю, вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 256, ч. 2 ст. 367 КК України.
У зв`язку з цим, заявник ОСОБА_2 27.07.2021 звернувся до керівника САП із заявою в якій просив зареєструвати в ЄРДР та провести досудове розслідування за фактом злочинної бездіяльності прокурорів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 256, ч. 2 ст. 367 КК України; на підставі ст. 533 КПК України виконати ухвали Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2020, 23.11.2020 та притягнути до відповідальності «Підбурювачів» - процесуальних прокурорів ОГП та «Організаторів» - східного ТУ ДБР в м. Києві, а також «Виконавця» - організатора «Банди» полковника поліції ОСОБА_6 начальника Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області; про вжиті заходи повідомити його як викривача.
Разом з тим, зміст даної заяви про злочини працівниками прокуратури, а саме керівниками Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 та Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_5 , не містить даних щодо вчинення їх суб`єктами, визначеними у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.
Окрім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що злочин, передбачений  ст. 364 КК України належить до переліку корупційних злочинів, зазначених в примітці статті 45 КК України. При цьому, скарга ОСОБА_2 не містить відомостей про розмір предмета кримінального правопорушення або завданої ним шкоди, що в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків). Відтак, відсутні умови, зазначені у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України. 
Поміж іншим, у заяві ОСОБА_2 , відсутня інформація щодо умови, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 216 КПК України.
Окрім того, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 256, ч. 2 ст. 367 КК України не належать до підсудності Вищого антикорупційного суду.
З огляду на викладені обставини щодо вчинення кримінальних правопорушень, скарга ОСОБА_2 від 12.08.2021 не належить до підсудності Вищого антикорупційного суду.
Системне тлумачення ч. 1 ст. 33-1 КПК України дає підстави для висновку про неприпустимість виходу за межі тієї підсудності, яка є безсумнівною, з огляду на загальні засади кримінального провадження, зокрема законність та верховенство права, однією зі складових якого є принцип юридичної визначеності.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
З огляду на зазначене, розгляд Вищим антикорупційним судом справ, які не належать до його підсудності, є порушенням правил підсудності, що суперечить припису щодо розгляду справи судом, встановленим законом.
Пунктом другим ч. 2 ст. 304 КПК України визначено, що скарга на бездіяльність слідчого, передбачена ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Зважаючи на наведені обставини і правові норми, скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про зобов`язання вчинити певні дії, слід повернути особі на підставі п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, як таку, що не підлягає розгляду в цьому суді.
На підставі наведеного вище, керуючись статтями 33-1, 216, 303, 304, 309, 372 КПК України, слідча суддя, -
ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу  ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про зобов`язання вчинити певні дії, - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали направити особі, яка подала скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Роз`яснити особі, які подала скаргу, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Слідча суддя                                                                                               ОСОБА_1