Постанова 
Іменем України                                  
 
21 липня 2021 року          
м. Київ
 
справа № 523/15769/17
 
провадження № 61-4346св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д. 
суддів: Воробйової І. А., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),  Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач- Міністерство інфраструктури України,
відповідачі -  ОСОБА_1 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Зілковська Катерина Леонідівна, 
представник ОСОБА_1  - адвокат Петрова Альона Миколаївна,
треті особи: Громадська організація «Причал № 193 «Ярмарочна», Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його      представником - адвокатом Петровою Альоною Миколаївною, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2019 року у складі судді Кисельова В. К. та постанову Одеського апеляційного суду                    від 10 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Сегеди С. М., Цюри Т. В.,
 
ВСТАНОВИВ:

1.     Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2017 року Міністерство інфраструктури України звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковської К. Л. (далі - приватний нотаріус Зілковська К. Л.), треті особи: Громадська організація «Причал № 193 «Ярмарочна» (далі - ГО «Причал № 193 «Ярмарочна»), Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» (далі - ДП «Одеський морський торговельний порт»), про витребування майна із чужого незаконного володіння.
 
Позовна заява мотивована тим, що 27 грудня 2012 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради видано ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, загальною площею 3 293,3 кв. м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
02 квітня 2013 року ДП «Одеський морський торговельний порт» звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Виконкому та ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» про визнання недійсним вказаного свідоцтва про право власності.
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21 квітня 2016 року у справі № 916/882/13, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14 липня 2016 року, позовні вимоги                   ДП «Одеський морський торговельний порт» задоволено та визнано недійсним свідоцтво про право власності на зазначене нерухоме майно              від 27 грудня 2012 року серії НОМЕР_1 .
 
Зазначало, що під час розгляду справи № 916/882/13 судами встановлено наступне:
«Майно, право власності на яке посвідчене спірним свідоцтвом, належить до державної власності та закріплене за ДП «Одеський морський торговельний порт» на праві господарського відання. Про факт належності цього майна до державної власності також свідчить Витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна станом на 07.08.2014 р., згідно якого майно, а саме: майстерня бази відпочинку, дворовий туалет, дорога асфальтова ширина 7 м, дорога бетонна ширина               7 м, будівля двоповерхова (вахтова), будівля двоповерхова (побутові), будівля одноповерхова (бокси) належать до державної власності, орган управління Міністерство інфраструктури України, балансоутримувач -                 ДП «Одеський морський торговельний порт».
 
Крім того, відповідно до Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Кабінет Міністрів України є суб`єктом управління, що визначає об`єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об`єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб`єктам управління, визначеним цим Законом. Здійснюючи управління об`єктами державної власності, Кабінет Міністрів України приймає рішення про передачу відповідно до закону об`єктів державної власності в комунальну власність, дає згоду на передачу об`єктів з комунальної в державну власність. Уповноважені органи управління, якими є міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи, відповідно до покладених на них завдань погоджують передачу об`єктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти об`єктами державної власності, господарських структур або в користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук, а також передачу об`єктів комунальної власності в державну власність; у випадках, передбачених законодавством, приймають рішення про передачу об`єктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти об`єктами державної власності, господарських структур або в користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук.
 
Отже, передача майна, права власності на яке посвідчене спірним свідоцтвом, із державної до комунальної власності потребує першочергового ухвалення відповідного рішення Кабінетом Міністрів України, яке має бути погоджене із Міністерством інфраструктури України як уповноваженим органом управління. Однак, докази прийняття таких рішень в матеріалах справи відсутні».
 
Належність усіх нежитлових будівель та споруд спортивно-човнової бази на праві державної власності Міністерству інфраструктури України встановлено також рішенням Господарського суду Одеської області                     від 13 жовтня 2017 року у справі № 916/887/17.
 
Проте, під час розгляду справи № 916/882/13 у судах господарської юрисдикції державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції                  Антоненко О. С. на підставі визнаного пізніше недійсним свідоцтва про право власності на спірне майно від 27 грудня 2012 року серії НОМЕР_1 прийнято рішення від 12 травня 2015 року № 21220382, яким зареєстровано за ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» право приватної власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та за результатами державної реєстрації видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 .
 
Підставою зміни адреси спортивно-човнової станції з « АДРЕСА_1 » на « АДРЕСА_2 » стало розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 23 січня 2015 року № 15р, яким затверджено технічний висновок щодо можливості поділу нежитлових будівель спортивно-човнової станції з присвоєнням їм саме вищезазначеної адреси.
 
Зазначало, що наведене розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради скасовано рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 27 жовтня 2016 року № 322 «Про скасування розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 23 січня 2015 року № 15р «Про впорядкування адреси та затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшим встановленням нумерації (ГО «Причал № 193 «Ярмарочна»)».
 
Не погоджуючись із фактом державної реєстрації за ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» права приватної власності на нерухоме майно, належність якого до державної власності підтвердження судовими рішеннями в межах справ № 916/882/13 та № 916/887/17, що набрали законної сили,                          ДП «Одеський порт» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Юридичного департаменту Одеської міської ради та Головного територіального управління юстиції в Одеській області про: визнання протиправним та скасування зазначеного рішення державного реєстратора; про зобов`язання внести запис про скасування рішення державного реєстратора.
 
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року, адміністративний позов             ДП «Одеський порт» частково задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції                   Антоненко О. С. від 12 травня 2015 року з індексним номером 21220382 про державну реєстрацію за ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» права приватної власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193,  за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня              2017 року реалізовано ДП «Одеський порт» та скасовано 22 серпня                       2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію за ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» права приватної власності на нежитлові будівлі та споруди спортивно-човнової станції Причал № 193, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 серпня             2017 року № 95277116.
 
Проте, не зважаючи на підтвердження судами господарської та адміністративної юрисдикції усіх інстанцій факту належності нерухомого майна спортивно-човнової станції до державної власності та незаконності існування у ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» права приватної власності на нього, ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» протягом періоду часу з 27 серпня 2015 року до 08 червня 2016 року відчужено частки нерухомого майна державної форми власності на користь фізичних осіб.
 
28 серпня 2015 року між ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» та                    ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований                   у реєстрі за № 1342, відповідно до якого продавець передає у власність,              а покупець приймає у власність 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою:                    АДРЕСА_2 .
Відповідно до пункту 1 зазначеного договору за заявою власника відчужується 45/10000 часток нежитлових будівель, які складаються з боксу № 35 в літ. «Б» у складі приміщень: І поверх - 58 - веранда площею 6,7 кв. м., 59 - основне площею 8,2 кв. м, загальною площею - 14,9 кв. м, основною площею - 8,2 кв. м.
Рішенням приватного нотаріуса Зілковської К. Л. від 28 серпня 2015 року             № 24000719 за ОСОБА_1 на підставі зазначеного договору купівлі-продажу зареєстровано право приватної власності на 45/10000 нежитлових будівель.
 
Звертало увагу на те, що договором купівлі-продажу підставою виникнення у ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» права власності на вказане нерухоме майно визначено свідоцтво про право власності від 12 травня 2015 року серії НОМЕР_2 , видане на підставі рішення державного реєстратора, визнаного пізніше незаконним та скасованого судами адміністративної юрисдикції в межах справи № 815/1348/17.
 
Факт вибуття 45/10000 часток нежитлових будівель у літ. «Б», придбаних ОСОБА_1 у ГО «Причал № 193 «Ярмарочна», з державної власності поза волею Міністерства інфраструктури України підтверджується також               у встановленні Одеським апеляційним господарським судом та Вищим господарським судом України у справі № 916/882/13 факту неприйняття Кабінетом Міністрів України за погодженням з Міністерством інфраструктури України відповідного рішення про відчуження нежитлових будівель та споруд спортивно-човнової станції Причал № 193, до складу яких входить частка ОСОБА_1 .
 
Вважав, що саме по собі витребування належних ОСОБА_1 45/10000 часток нежитлових будівель, які складаються з боксу № 35                     в літ. «Б», розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , не буде достатнім для повного захисту майнових прав держави на таке майно.
 
Адже набрання законної сили судовим рішенням про витребування майна на користь його законного власника не позбавить ОСОБА_1 права власності на таке майно, зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, отже, не позбавить його можливості розпоряджатись таким майном та відчужувати його на користь третіх осіб, що також порушить майнові права Міністерства на спірне нерухоме майно.
 
Тобто, необхідність повного захисту майнових прав, на захист яких Міністерство звернулось до суду з цією позовною заявою, вимагає не тільки витребування майна з незаконного володіння ОСОБА_1 ,                    а й скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Зілковської К. Л. від 28 серпня 2015 року № 24000719, на підставі якого у ОСОБА_1 виникло право приватної власності на спірні нежитлові приміщення державної форми власності з метою скасування відповідного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
 
Ураховуючи наведене, Міністерство інфраструктури України просило суд: 
- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Держави Україна в особі Міністерства інфраструктури України нерухоме майно у вигляді 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5110137600:35:012:0006, що складаються з боксу № 35 в літ. «Б» у складі приміщень: І поверх - 58 -веранда площею 6,7 кв. м, 59 - основне площею 8,2 кв. м, загальною площею - 14,9 кв. м, основною площею - 8,2 кв. м;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень                     від 28 серпня 2015 року з індексним номером 24000719, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зілковською К. Л.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2019 року позов Міністерства інфраструктури України задоволено частково.
Витребувано з володіння ОСОБА_1 на користь Держави Україна  в особі Міністерства інфраструктури України нерухоме майно у вигляді 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал                 № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки № 5110137600:35:012:0006, що складаються з боксу № 35 в літ. «Б» у складі приміщень: 1 поверх:                                    58 - веранда, площею 6,7 кв. м, 59 - основне, площею 8,2 кв. м, загальною площею 14,9 кв. м, основною площею 8,2 кв. м, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 серпня 2015 року, індексний номер  № 24000719, прийнятого приватним нотаріусом  Зілковською К. Л. щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1               у вигляді 45/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , розташованих на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки № 5110137600:35:012:0006, що складаються з боксу № 35 в літ. «Б» у складі приміщень: 1 поверх:                                  58 - веранда, площею 6,7 кв. м, 59 - основне, площею 8,2 кв. м, загальною площею 14,9 кв. м, основною площею 8,2 кв. м.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення районного суду мотивоване тим, щодо спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 3 частини першої статті 388 ЦК України, з огляду на те, що спірне нерухоме майно, яка складова частина нерухомого майна, що належала Державі вибуло з її володіння поза її волею,                               незаконним шляхом, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
 
При цьому районний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1                              є добросовісним власником спірних нежитлових приміщень, оскільки він не знав та не мав можливості знати, що особа, яка продала дану нерухомість не мала права його відчужувати.
 
Районний суд вважав, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є витребування з володіння ОСОБА_1 на користь Держави Україна в особі Міністерства інфраструктури України спірного нерухомого майна шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28 серпня 2015 року з індексним номером 24000719.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року апеляційну скаргу Петрової А. М. , представника ОСОБА_1 , залишено без задоволення.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2019 року залишено без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції на законних підставах задовольнив частково позовні вимоги Міністерства інфраструктури України про витребування майна із чужого незаконного володіння, витребувавши із володіння ОСОБА_1 нерухоме майно, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
 
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є добросовісним власником спірних нежитлових приміщень, оскільки він не знав та не мав можливості знати, що особа, яка продала дану нерухомість не мала права його відчужувати.
 
Також апеляційний суд вважав правильним застосування районним судом до спірних правовідносин пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, оскільки спірне нерухоме майно, як складова частина нерухомого майна, що належала Державі вибуло з її володіння не з її волі, а незаконним шляхом, що підтверджено відповідними доказами.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким                 у задоволенні позову відмовити.
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не взято до уваги наявність рішення господарського суду Одеської області від 24 лютого 2010 року, яке залишене без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27 квітня  2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 05 липня 2010 року, у справі № 15/158-09-5429, яким встановлено відсутність                        у позивача права власності на спірне майно.
 
Зазначає, що позовна заява не містить будь-якого обґрунтування та доказів того, що бокс № 35 входить до складу майна, який належить позивачу на праві власності, оскільки технічні характеристики об`єктів нерухомості не дають змоги встановити їх тотожність, що виключає можливість його витребування.
 
Підставою касаційного оскарження зазначених судових рішень заявник вказує неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, а саме застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 612/553/15-ц, від 20 березня 2019 року у справі                                   № 521/8368/15-ц (провадження № 61-17779св18), від 15 травня 2019 року           у справі № 522/7636/14-ц, від 18 листопада 2020 року у справі                             № 694/1726/18 та від 18 лютого 2021 року у справі № 14/5026/1020/2011, що передбачено пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
 
У червні 2021 року ДП «Одеський морський торговельний порт» подало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначило, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.
При цьому Міністерством інфраструктури України надано належні докази, які підтверджуть обґрунтованість його позовних вимог та свідчать про наявність підстав для задоволення його позову.
 
У липні 2021 року Міністерство інфраструктури України подало відзив на касаційну скаргу, у якому зазначило, що касаційна скарга                                           є необґрунтованою, а оскаржувані судові рішення законними та такими, що не підлягають скасуванню.
Зазначає, що під час розгляду справи встановлено належність усіх нежитлових будівель та споруд спортивно-човникової бази на праві державної власності Міністерству інфраструктури України, отже, на підставі положень частини першої статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
У березні 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 травня 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
У травні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2021 року справу призначено до розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Наказом від 09 вересня 1997 року № 171 у складі Одеського Судноремонтного заводу «Україна» (далі - Одеський СРЗ «Україна») створено відокремлений структурний підрозділ рятувально-човнову станцію «Ярмарочна» без права юридичної особи. 
 
Відповідно до наказу № 83 від 11 квітня 2002 року «Про вдосконалення управління човново-лодочною станцією «Ярмарочна» було вирішено спростити з 01травня 2002 року відокремлену самостійну фінансово-господарську діяльність човново-лодочну станцію «Ярмарочна».
 
Рішенням Одеської міської ради від 28 грудня 2001року № 3065-XXIII Одеському СРЗ «Україна» надано земельну ділянку із земель міста, площею 1,1443 га (код Українського класифікатора цільового використання землі 1.12.7 землі фізичної культури і спорту), за адресою: АДРЕСА_1 , у тимчасове довгострокове користування, строком на 5 років, для експлуатації та обслуговування спортивно-човнової станції та затверджено договір на право тимчасового користування земельною ділянкою між Одеською міською радою та Одеським СРЗ «Україна».
 
Відповідно до інвентарних карток обліку основних засобів СРЗ № 1 № 47,           № 48, № 49, № 50, № 51, № б/н за останнім рахується: майстерня, дворовий туалет, дороги асфальтові ширина 7 м, дороги бетонні ширина 7 м, двоповерхова будівля (вахтова), двоповерхова будівля (побутова), одноповерхова будівля (бокси).
 
Наказом директора заводу СРЗ «України» ОСОБА_3 від 08 вересня 2006 року № 228а було створено комісію для передачі майна спортивно-човнової станції «Ярмарочна» з балансу заводу на баланс спортивно-човнової станції «Ярмарочна».
 
ГО «Причал № 193 Ярмарочна» зареєстровано 20 вересня 2006 року, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію громадського об`єднання № 1469.
 
За актом приймання передачі (без дати) з балансу ДП Одеського                       СРЗ «Україна» спортивно-човнової станції «Ярмарочна» на баланс                     ГО «Причал-193 «Ярмарочна» останньому 08 вересня 2006 року (до дати реєстрації громадського об`єднання) передано основні фонди                             СЧС «Ярмарочна», а саме: майстерня, дворовий туалет, будинки (одноповерхові бокси у кількості 156 шт.), будинок двоповерховий (битівка), будинок двоповерховий (вахтова), дорога бетонна (ширина 7 м), дорога асфальтова (ширина 7 м), мотопомпа (МП 1600), прилавок-вітрина                         з холодильником ПВП. Акт затверджено директором ДП Одеський                      СРЗ «України» ОСОБА_3
 
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2014 року             у справі № 523/15703/14-к за обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою              статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб) ОСОБА_3 визнано винним у підписанні наказу від 08 вересня 2006 року № 228а та складанні акту приймання передачі з балансу                         ДП Одеського СРЗ «Україна» спортивно-човнової станції «Ярмарочна» на баланс ГО «Причал-193 «Ярмарочна», який в подальшому було подано директором ОСОБА_3 як правовстановлюючий документ для виготовлення технічного паспорту та видачі виконкомом Одеської міської ради свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 27 грудня                 2012 року, що, в свою чергу, призвело до настання тяжких наслідків                       у вигляді матеріального збитку ДП «Одеський морський торговельний порт» у розмірі балансової вартості державного майна.
 
Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 02 жовтня                     2006 року № 971 «Про реорганізацію державного підприємства «Одеський судноремонтний завод «Україна» визначено, що ДП «Одеський морський торговельний порт» є правонаступником прав і обов`язків ДП «Одеський СРЗ «Україна». Відповідно до пункту 5.1. наказу ДП «Одеський морський торговельний порт» було вирішено прийняти до статутного фонду (капіталу) порту майно ДП «Одеський СРЗ «Україна».
 
Згідно з інвентарними картками № № 100170, 100174, 100175, 100176, 100177, 100178, 100179 обліку основних засобів ДП «Одеський морський торговельний порт» на бухгалтерських рахунках останнього обліковується майно човнової станції СРЗ, а саме: майстерня бази відпочинку, дворовий туалет, дороги асфальтовані шириною 7 м, 2 об`єкти, будівля двоповерхова (вахтова), будівля двоповерхова (побутові) та будівля двоповерхова (бокси), про що також свідчить витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, наданий Фондом державного майна України на запит ДП «Одеський морський торговельний порт», та відомостями про окреме нерухоме державне майно.
 
За актом інвентаризації основних засобів, що передаються ДП Одеський СРЗ «Україна» на баланс ДП «Одеський морський торговельний порт» проведено інвентаризацію основних засобів, які підлягають передачі на баланс ДП «Одеський морський торговельний порт» і обліковуються на балансовому рахунку № 10 станом на 01 грудня 2006 року під №№ 201-207 значаться: майстрова база відпочинку, дворовий туалет, будівля одноповерхова, бокси, будівля двоповерхова побутівка, будівля двоповерхова вахтова, дорога бетонна ширина 7 м, дорога асфальтова ширина 7 м.  
Рік введення в експлуатацію - червень 1976 року.
 
Наказом ДП «Одеський морський торговельний порт» від 15 травня                    2007 року № 298 на баланс останнього прийнято основні фонди СРЗ «України», в тому числі і спірні об`єкти.
 
22 червня 2007 року між ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» (Організація) та   ДП «Одеський морський торговельний порт» (Порт) укладено договір про резервування приміщень № КД-10558, згідно умов якого Порт зобов`язався за письмовим зверненням Організації протягом визначеного в договорі строку зарезервувати та утримувати у резерві приміщення з метою подальшого оформлення договору оренди. Об`єктом резервування                  є майстерня бази відпочинку (інв. № 100170), дворовий туалет                            (інв. № 100174), дорога асфальтована (інв. № 100175), дорога бетонна                (інв. № 100176), будинок двоповерховий (вахтовий) (інв. № 100177), будинок двоповерховий (битовки) (інв. №100178) та будинок одноповерховий (бокси) (інв.№ 100179). Договір розірвано на підставі додаткової угоди               від 08 вересня 2009 року.
 
Зазначені об`єкти разом з мотопомпою МП 1600 та прилавком-вітриною                 з холодильником ПВП передано профспілці ДП «Одеський морський торговельний порт» у безоплатне користування відповідно до угоди                    від 14 грудня 2012 року. Відповідно до цієї угоди доповнено колективний договір додатком № 28 (перелік майна, переданий профспілці для реалізації лікувально-оздоровчих та соціально-культурних заходів), згідно з якого для реалізації лікувально-оздоровчих та соціально-культурних заходів для портовиків, членів їх сімей та ветеранів порту, з метою створення належних умов діяльності профкому при реалізації зазначених задач, для розміщення та відпочинку портовиків, членів їх сімей та ветеранів порту, адміністрація передає об`єкти, розміщені за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 20 вересня              2007 року № 1164 запропоновано відповідній раді розірвати вищезазначений договір, зарахувати земельну ділянку до земель запасу Одеської міської ради та передати ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» із запасу земель Одеської міської ради земельну ділянку площею 1,1443 га за адресою: АДРЕСА_1 , у довгострокову оренду строком на 5 років, для експлуатації та обслуговування спортивно-човнової станції та затвердити договір оренди землі між Одеською міською радою та ГО «Причал № 193 «Ярмарочна».
 
Рішенням Одеської міської ради від 10 липня 2008 року № 3022-V за згодою сторін розірвано договір на право тимчасового користування землею площею 1,1443 га за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між Одеською міською радою та ДП «Одеський СРЗ «Україна», передано ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» земельну ділянку                              площею 1,1443 га за адресою: АДРЕСА_1 , у довгострокову оренду строком на 15 років, для експлуатації та обслуговування спортивно-човнової станції та затверджено договір оренди землі між Одеською міською радою та ГО «Причал № 193 «Ярмарочна».
 
Наказом ДП «Одеський морський торговельний порт» № 484 «Про структуру порту» від 10 липня 2009 року у зв`язку з утворенням ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» по використанню та експлуатації спортивно-човнової станції робітниками порту, зареєстровану як юридичну особу (свідоцтво про державну реєстрацію серія АОО № 269100), з метою скорочення невиробничих витрат порту з 01 серпня 2009 року дозволено управлінню                ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» використовувати спортивно-човнову станцію за умови самоокупності та самофінансування, основні фонди було вирішено залишити на балансі порту.
 
Перелік будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, та які перебувають на балансі ДП «Одеський морський торговельний порт» відображено у технічному паспорті, виготовленому КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості»               04 лютого 2009 року на замовлення ДП «Одеський морський торговельний порт». Згідно цього техпаспорту, за адресою АДРЕСА_1 розташовані: побутова будівля, бокси, майстерня, убиральні, огорожа, мостіння.
 
Рішенням Одеської міської ради від 08 липня 2011 року № 823-VІ надано згоду на передачу з державної до комунальної власності територіальної громади м. Одеси комплексу будівель та споруд «Човнова станція»,                      що знаходиться на балансі ДП «Одеський морський торговельний порт» та розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,                 а саме: майстерню (інв. № 100170), убиральні (інв. № 100174), мостіння асфальтове та бетонне (інв. № 100175, №100176), вахтова (інв. № 100177), побутова будівля (інв. № 100178), бокси (інв.№ 100179).
 
Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21 квітня 2016 року у справі № 916/882/13, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14 липня 2016 року, позовні вимоги              ДП «Одеський морський торговельний порт» до виконавчого комітету Одеської міської ради, ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» були задоволені, визнано недійсним свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1                 від 27 грудня 2012 року, видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, яким посвідчено право власності ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які в цілому складаються з будівель: літ. "А", літ. "Б", літ. "В", літ. "Д", літ. "Е", літ. "Ж", літ. "З", літ. "К", літ. "Л", літ. "М", літ. "Н", літ. "О", літ. "П", літ. "Р", літ. "С", літ. "Т", літ. "У", літ. "Ф", літ. "Г", літ. "Х", загальною площею 3293,3 кв. м, основною площею 1824,3 кв. м, відображених у технічному паспорті від 19 жовтня 2012 року (том 1, а. с. 13-28).
 
Зазначена постанова була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 14 липня 2016 року (том 1, а. с. 29-33).
 
В постанові Одеського апеляційного господарського суду від 21 квітня             2016 року у справі № 916/882/13 встановлені наступні обставини: «так, наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 02 жовтня 2006 року № 971 «Про реорганізацію державного підприємства «Одеський судноремонтний завод «Україна» визначено, що ДП «Одеський морський торговельний порт» є правонаступником прав і обов`язків ДП «Одеський СРЗ «Україна». Відповідно до пункту 5.1. наказу ДП «Одеський морський торговельний порт» було вирішено прийняти до статутного фонду (капіталу) порту майно ДП «Одеський СРЗ «Україна». Згідно інвентарних карток                №№ 100170, 100174, 100175, 100176, 100177, 100178, 100179 обліку основних засобів ДП «Одеський морський торговельний порт» на бухгалтерських рахунках останнього обліковується майно човнової станції СРЗ, а саме: майстерня бази відпочинку, дворовий туалет, дороги асфальтовані шириною 7 м, 2 об`єкти, будівля двоповерхова (вахтова), будівля двоповерхова (побутові) та будівля двоповерхова (бокси), про що також свідчить витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, наданий Фондом державного майна України на запит ДП «Одеський морський торговельний порт», та відомості про окреме нерухоме державне майно.
 
За актом інвентаризації основних засобів, що передаються ДП Одеський  СРЗ «Україна» на баланс ДП «Одеський морський торговельний порт» проведено інвентаризацію основних засобів, які підлягають передачі на баланс ДП «Одеський морський торговельний порт» і обліковуються на балансовому рахунку №10 станом на 01 грудня 2006 року під №№ 201-207 значаться: майстрова база відпочинку, дворовий туалет, будівля одноповерхова, бокси, будівля двоповерхова побутівка, будівля двоповерхова вахтова, дорога бетонна ширина 7 м, дорога асфальтова ширина 7 м. Рік введення в експлуатацію - червень 1976 року.
 
В матеріалах справи наявні докази будівництва станції в 70 рр. ХХ ст., зокрема, договори від 01 березня 1976 року, від 07 липня 1982 року, Положення про лодочну станцію.
 
В переліку акту прийому-передання основних засобів СРЗ-1 «України» до               ДП «Одеський морський торговельний порт» станом на 01 квітня 2007 року також значаться 7 вищенаведених об`єктів.
 
Наказом ДП «Одеський морський торговельний порт» від 15 травня                 2007 року №2 98 на баланс останнього прийнято основні фонди                           СРЗ «України», в тому числі і спірні об`єкти.
 
Окрім того, з технічного паспорту на будівлі і споруди за адресою: АДРЕСА_1 , користувач ДП «Одеський морський торгівельний порт», яке було виготовлено 04 лютого 2009 року, Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості», підтверджується наявність у складі приміщень боксів (том 2., а. с. 195-213).
 
У межах розгляду справи № 916/882/13 судом було з`ясовано, що фактично рішення Одеської міської ради від 08 липня 2011 року № 823-VІ виконано не було.
 
19 грудня 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю зареєстровано декларацію № ОД20212509952 про готовність об`єкта: «Будівництво спортивно-човнової станції Причал № 193, м. Одеса, АДРЕСА_1», код ДК 1265.9, II категорії складності, який складається з літ «А» 87,9 кв. м, літ. «Б» 504,9 кв. м, літ «В» 69,7 кв.м., літ «Д» 313,4 кв. м, літ «Е» 93,7 кв. м,  літ «Ж» 265,7 кв. м, літ. «З» 137,5 кв. м, літ. «К» 406,1 кв. м, літ. «Л» 238,9 кв. м, літ. «М» 289,1 кв. м, літ «Н» 282,3 кв. м, літ «О» 81,0 кв. м, літ «П» 81,0 кв. м, літ. «Р» 81,0 кв. м, літ. «С» 81,0 кв. м, літ «Т» 81,0 кв. м, літ «У» 81,0 кв. м, літ. «Ф» 81,0 кв. м, літ. «Г» 31,0 кв. м, літ. «Х» 9,1 кв. м), до експлуатації.
 
Зазначена декларація зареєстрована на замовлення ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» на підставі договору оренди землі від 23 квітня 2010 року, укладеного між ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» та Одеською міською радою. При цьому, у декларації зазначено, що будівництво об`єктів нерухомості здійснювалось у 2008-2009 роках.
 
27 грудня 2012 року на підставі вказаної декларації виконкомом Одеської міської ради видано ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які в цілому складаються з будівель: літ. «А», літ. «Б», літ. «В», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», літ. «З», літ. «К», літ. «Л», літ. «М», літ. «Н», літ. «О», літ. «П», літ. «Р», літ. «С», літ. «Т», літ. «У», літ. «Ф», літ. «Г», літ. «Х», загальною площею 3 293,3 кв. м, основною площею              1 824,3 кв. м, відображених у технічному паспорті від 19 жовтня 2012 року. Державну реєстрацію прав на означені нежитлові будівлі здійснено                       28 грудня 2012 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав.
 
Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26 траня 2014 року             у справі № 522/8039/14-к за обвинувальним актом по кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12014160030000180 від 15 квітня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 (працівник МБТІ, який виробив технічний паспорт 19 жовтня 2012 року ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України (складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів) визнано винним і призначено покарання (том 1, а. с. 34-36)
 
Згідно з довідкою ДП «Одеський морський торговельний порт»                           від 29 липня 2013 року № 20/2-812 станом на 01 липня 2013 року на балансі останнього числяться такі об`єкти державної власності - основні засоби: майстерня бази відпочинку (інв. № 100170), дворовий туалет                             (інв. № 100174), дорога асфальтова, ширина 7 м (інв. № 100175), покриття бетонне, ширина 7 м (інв. № 100176), будівля двоповерхова (вахтова)                 (інв. № 100177), будівля двоповерхова (побутові) (інв. № 100178), будівля одноповерхова (бокси) (інв. № 100179).
 
Наказом Міністерства інфраструктури України від 19 березня 2013 року               № 163 реорганізовано державні підприємства морського транспорту шляхом виділу стратегічних об`єктів портової інфраструктури та утворено ДП «Адміністрація морських портів України», яке є правонаступником в частині майна, прав та обов`язків відповідно до розподільчих балансів.
 
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня  2015 року у справі № 815/7121/14, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року позов                      ДП «Одеський морський торговельний порт» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору:                      ГО «Причал № 193 «Ярмарочна», Одеська міська рада, за участю прокуратури Одеської області, про визнання протиправною та скасування декларації, зобов`язання скасувати реєстрацію декларації задоволено частково; скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД20212509952, видану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 19 грудня 2012 року, у задоволенні решти позову відмовлено.
 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 березня 2016 року               у справі № 815/7121/14 (№ К800/297/16) ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 грудня 2015 року скасовано та справу направлено на новий розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Розпорядженням Суворовської районної адміністрації № 15р                                 від 23 січня 2015 року «Про впорядкування адреси та затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшим встановленням нумерації»  об`єкту нерухомого майна - нежитловим будівлям спортивної-човнової станції Причал № 193 була присвоєна адреса: АДРЕСА_2 ; відповідно до довідки з Адресного реєстру міста Одеси від 24 листопада 2014 року за № 58003/2.
 
12 травня 2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Антоненко О. С було видано                       ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, загальною площею 3 293,3 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та належать на права приватної власності ГО «Причал № 193 «Ярмарочна».
 
ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» у 2015-2016 році було відчужено на користь фізичних осіб частки нежитлової будівлі спортивно-човнової станції Причал №193, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до наданої ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» інформації, частини будівлі спортивно-човнової станції були відчужені відповідачем на користь 54 членів ГО «Причал № 193 «Ярмарочна», які належать останнім на праві спільної часткової власності.
 
З огляду на інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 86230270 від 03 травня 2017 року ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» на праві приватної власності належить 7507/10000 частин нежитлових будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .
 
Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27 жовтня                   2016 року №322 скасовано розпорядження Суворовської районної адміністрації № 15р від 23 січня 2015 року «Про впорядкування адреси та затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з подальшим встановленням нумерації».
 
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі № 815/1348/17 позовні вимоги ДП «Одеський морський торговельний порт» до Головного територіального управління юстиції                       в Одеській області, юридичного департаменту Одеської міської ради,                       за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Антоненко О. С. та ГО «Причал № 193 «Ярмарочна», було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 12 травня 2015 року про державну реєстрацію за ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» права приватної власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції «Причал № 193», які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . (том 1, а. с. 50-59).
 
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 09 серпня  2017 року постанову Одеського окружного адміністративного суду                         від 08 червня 2017 року у  справі №815/1348/17 було залишено без змін  (том 1, а. с. 60-71).
 
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 95277116 від 22 серпня 2017 року рішення про державну реєстрацію права власності ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» на 7507/10000 об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня                2017 року у справі № 815/1348/17 було скасовано з внесенням до реєстру відповідного запису.
 
В процесі розгляду справи в суді першої інстанції, 21 вересня 2017 року, було проведено реєстрацію права власності за державою Україна в особі Міністерства інфраструктури України на будівлі та споруди загальною площею 2 331,2 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 98439268 від 26 вересня 2017 року.
 
Під час розгляду справ № 916/882/13 та № 916/887/17 господарськими судами, зокрема, було встановлено, що майно, право власності на яке посвідчувалося свідоцтвом НОМЕР_1 від 27 грудня 2012 року, належить до державної власності, органом управління якого є Міністерство інфраструктури України та закріплене за ДП «Одеський морський торговельний порт» на праві господарського відання. 
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного                      у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
 
Касаційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України                      під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог                         і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до пункту 7 статті 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.
 
Статтею 41 Конституції України та статті 319 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна.
 
Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
 
Стаття 321 ЦК України встановлює принципи непорушності права власності. Відповідно до цієї норми право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
 
Згідно з вимогами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
 
Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
 
За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
 
Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
 
Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло                       з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
 
Пунктом 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України                     з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлено, що у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.
 
У пункті 26 зазначеної постанови вказано, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконно володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише   у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України.
 
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи,                             яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
 
Судами встановлено, що у договорі купівлі-продажу від 28 травня 2015 року, укладеного між ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» та ОСОБА_1 , зазначено, що нерухоме майно, яке є предметом договору купівлі-продажу, належить ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 , виданого Антоненко О. С. державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції 12 травня 2015 року. При цьому постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі № 815/1348/17 рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 12 травня 2015 року про державну реєстрацію за                    ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» права приватної власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193 визнано протиправним та скасовано.
 
Суди попередніх інстанцій надали належну оцінку наявній у матеріалах справи постанові Одеського окружного адміністративного суду                       від 08 червня 2017 року у справі № 815/1348/17 та висновкам, зробленим судом під час розгляду зазначеної справи.
 
Верховний Суд у постанові від 03 квітня 2018 року у справі                                        № 917/927/17 зазначив, що свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином,     на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності.
 
Набуваючи право власності на спірне майно на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 2015 року, ОСОБА_1 мав намір на отримання майна у приватну власність та не міг знати, що ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» не має права на розпорядження предметом договору, оскільки на момент укладення договору право власності за продавцем було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
Скасування державної реєстрації права власності на спірне майно за                     ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» у зв`язку з порушенням державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Антоненко О. С. приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868, свідчить про обґрунтованість позовних вимог Міністерства інфраструктури України.
 
З огляду на зазначене, суди дійшли правильного висновку, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, оскільки він не знав та не міг знати, що особа, яка була продавцем даної нерухомості - ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» не мала права на його відчуження.
 
Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
 
У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею.
 
Колегія суддів вважає, що Міністерство інфраструктури України надало належні докази порушення його права, як власника або законного користувача цього майна, внаслідок набуття ОСОБА_1 права власності на спірні будівлі та споруди.
 
При цьому під час розгляду справи № 916/882/13 встановлено, що «майно, право власності на яке посвідчене спірним свідоцтвом, належить до державної власності та закріплене за ДП «Одеський морський торговельний порт» на праві господарського відання». Про факт належності цього майна до державної власності також свідчить Витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна станом на 07.08.2014р., згідно якого майно, а саме: майстерня бази відпочинку, дворовий туалет, дорога асфальтова ширина 7м, дорога бетонна ширина 7м, будівля двоповерхова (вахтова), будівля двоповерхова (побутові), будівля одноповерхова (бокси) належать до державної власності, орган управління - Міністерство інфраструктури України, балансоутримувач - ДП «Одеський морський торговельний порт».
 
Зазначене підтверджує право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися спірними об`єктами нерухомості та вибуття їх з його володіння поза його волею. Отже, Міністерство інфраструктури України має право на витребування цього майна від останнього набувача, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими.
 
З огляду на зазначене, позивач довів право державної власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Також позивачем надано докази існування порушення його прав на час пред`явлення позову, що                                є обов`язковою умовою віндикаційного позову. 
 
Отже, суди попередніх інстанцій встановивши, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння власника поза його волею, дійшли правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини першої статті 388 ЦК України.
 
Доводи заявника про неврахування судами попередніх інстанцій рішення господарського суду Одеської області від 24 лютого 2010 року, яке залишене без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27 квітня 2010 року та постановою Вищого господарського суду України від 05 липня 2010 року, у справі № 15/158-09-5429 колегія суддів відхиляє, оскільки висновки судів у зазначеній справі не впливають на правильність вирішення цієї справи.
 
Посилання ОСОБА_1 на застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц (провадження                             № 14-636цс18) та постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року               у справі № 612/553/15-ц (провадження № 61-22051св18), від 20 березня  2019 року у справі № 521/8368/15-ц (провадження № 61-17779св18),                  від 18 листопада 2020 року у справі № 694/1726/18 (провадження                           № 61-18004св19) та від 18 лютого 2021 року у справі № 14/5026/1020/2011 колегія суддів відхиляє, оскільки у зазначених справах встановлені інші фактичні обставини, відмінні від цієї справи, що призводить до іншого матеріально-правового регулювання спірних відносин.
 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків судів попередніх інстанцій.
 
Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і незгоді з ухваленими судовим рішенням.
 
Згідно із частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи                            у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини,     що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду апеляційної інстанції без змін.
 
Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Петровою Альоною Миколаївною, залишити без задоволення.
 
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2019 року              та постанову Одеського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту                        її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Д. Д. Луспеник   І. А. Воробйова   Г. В. Коломієць   Р. А. Лідовець   Ю. В. Черняк