КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Апеляційне провадження                                             
№ 22-ц/824/6918/2021                                                                     
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И

13 липня 2021року                                                                          місто Київ
                                                                                               справа № 363/5016/19
                            
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   головуючого судді: Борисової О.В.
                     суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.
                  за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну за апеляційною скаргою представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської  області від 22 лютого 2021 року про задоволення скарги, постановлену під головуванням судді Котлярової І.Ю., у справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання дій старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Картошкіної Марини Михайлівни неправомірними та визнання акту незаконним, заінтересована особа: стягувач - ОСОБА_1 ,-
 
                                               В С Т А Н О В И В:
 
22 листопада 2019 року ОСОБА_3 звернулася до Вишгородського районного суду Київської  області із скаргою на дії старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області       Картошкіної М.М., в якій просила:
визнати дії старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіної М.М. неправомірними;
визнати акт від 01 жовтня 2019 року складений старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіною М.М. щодо виставлення межових знаків та паркану ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 незаконним.
В мотивування вимог посилалася на те, що 01 жовтня 2019 року старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіною М.М. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №363/4227/17 від 26 липня 2019 року про усунення перешкод з боку ОСОБА_3 у здійсненні та користуванні земельною ділянкою розміром 0,1400 га по АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_3 знести незаконну і самовільно встановлену огорожу. 
Зазначала, що на дату відкриття виконавчого провадження, ще до прийняття судового рішення Вишгородським районним судом Київської області від 16 квітня 2019 року у цивільній справі №363/4227/17, спірна огорожа по АДРЕСА_1 між земельними ділянками, що належать з одного боку ОСОБА_3 , а з іншого - ОСОБА_1 була знесена, що підтверджується актом від 17 травня 2018 року та доданими до нього фотографіями. 
Вказувала, що незважаючи на те, що на час відкриття виконавчого провадження огорожа була знесена і фактично спору уже не було, державний виконавець Картошкіна М.М.,  діючи в інтересах стягувача ОСОБА_1  додатково викликала на 01 жовтня 2019 року спеціаліста ОСОБА_4 , незважаючи на те, що в рішенні суду було зобов`язано  боржника знести огорожу та в акті від 01 жовтня 2019 року зазначила, відомості відносно даних меж земельних ділянок в натурі і нібито на день складання акту була встановлена огорожа.
Посилалась на те, що при складанні акту від 01 жовтня 2019 року державним виконавцем порушено вимоги щодо його форми та змісту, визначено обставини, які на день його складання не існували, а встановлення меж у виконавчому листі не було передбачено, тобто державний виконавець вийшов за межі виконавчого провадження. 
Зазначала, що другий екземпляр акту не був їй вручений, тому його зміст не був оскаржений. 
Вказувала, що копію акту вона отримала лише 16 листопада 2019 року в ДВС Вишгородського району.
Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22 лютого 2021 року скаргу ОСОБА_3 задоволено.
Визнано акт складений старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіною М.М. від 01 жовтня 2019 року, виконавче провадження №59848042 незаконним, а дії старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіної М.М. щодо складання акту від 01 жовтня 2019 року неправомірними.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що 01 жовтня 2019 року старший державний виконавець Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіна М.М. оглянувши земельні ділянки   ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , одержавши пояснення від спеціаліста-геодезиста ОСОБА_5 , дійшла до правильного висновку, що земельна ділянка з кадастровим номером 3221889001:18:144:0304, яка належить стягувачу ОСОБА_1 , огороджена металевою сіткою на дерев`яних стовпах боржником ОСОБА_3 , що свідчило про невиконання боржником законного судового рішення Вишгородським районним судом Київської області від 16 квітня 2019 року в добровільному порядку.
Зазначав, що за таких обставин державним виконавцем Картошкіною М.М. було правомірно складено оскаржуваний боржником акт від 01 жовтня 2019 року.
Посилався на те, що оскаржуваний боржником акт від 01 жовтня 2019 року, складений державним виконавцем Картошкіною М.М. при примусовому виконанні виконавчого листа №363/4227/17 від 26 липня 2019 року в добровільній формі, що жодним чином не порушує державним виконавцем вимоги Закону України «Про виконавче провадження». 
Вказував, що в оскаржуваному акті не зазначено, що він складений відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року. Саме тому, він складений в одному екземплярі та його копії не видавалися присутнім особам, які брали участь в його оформленні.
Зазначав, що державним виконавцем Картошкіною М.М. не виносилась постанова про залучення спеціаліста-геодезиста ОСОБА_5. та не вказувалось про те, що дана форма акту відповідає п.8 вказаної вище інструкції.
Посилався на те, що свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 підтвердили, що підпис на оскаржуваному боржником ОСОБА_3 . Акті належить особисто їм. Треба взяти до уваги,  що хоча свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знайомі з боржником ОСОБА_3 , проте вони не займали її позицію та свої підписи на акті зробили без примусу, добровільно. Жодних зауважень у них до державного виконавця не було. Вони підтвердили, що на земельній ділянці також була ОСОБА_3 .
Вказував, що якщо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 плуталися в своїх показаннях, то свідок ОСОБА_5 чітко заявив, що станом на 01 жовтня 2019 року земельна ділянка, яка належить стягувачу ОСОБА_8 , захоплена з боку боржника ОСОБА_3 , шляхом встановлення металевої огорожі на дерев`яних стовпах.
Зазначав, що 01 жовтня 2019 року ОСОБА_5 був запрошений стягувачем ОСОБА_8 для участі в обстеженні земельної ділянки, захопленої боржником ОСОБА_3 , оскільки він досконало володіє розміщенням в натурі належних земельних ділянок ОСОБА_8 з кадастром номером 3221889001:18:144:0304 та боржнику ОСОБА_3 з кадастровим номером  3221889001:18:144:0156. Неодноразово, як геодезист TOB «ТЕТІС - 2007» виїжджав на ці ділянки з метою винесення меж в натурі. 
Посилався на те, що ОСОБА_5 дійсно є спеціалістом-геодезистом, про що державному виконавцю Картошкіній М.М. було відомо. Оскільки ОСОБА_10 після звільнення з TOB «ТЕТІС-2007» за дорученням цього товариства продовжує безоплатно надавати консультації та роз`яснення з приводу виконаної ним роботи під час перебування на посаді геодезиста ТОВ «ТЕТІС-2007» для вирішення конфліктних суперечок між власниками та користувачами земельних ділянок, то ОСОБА_5 погодився взяти участь у згаданих вище виконавчих діях.
Вказував, що акт державного виконавця від 01 жовтня 2019 року фіксує, що «паркан - частина паркану, який встановлений на земельній ділянці, що належить ОСОБА_11 чинить перешкоди в користуванні земельної ділянки. Паркан встановлений ОСОБА_3 , яка в свою чергу зобов`язується його знести», не містить в собі прямих вимог державного виконавця до боржника ОСОБА_3 виконати певні дії та в певний строк. 
Зазначав, що державний виконавець Картошкіна М.М. під час виконавчого провадження, відкритого за виконавчим листом №363/4227/17 від 26 липня 2019 року, виданим Вишгородським районним судом Київської області, щодо усунення перешкод з боку ОСОБА_3 у здійсненні та користуванні земельною ділянкою розміром 0,1400 га по АДРЕСА_1 та зобов`язання ОСОБА_3 знести незаконно і самовільно встановлену огорожу, - повністю дотрималася вимог Закону України «Про виконавче провадження».
05 травня 2021 року від ОСОБА_3 до Київського апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в яких остання просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду представник стягувача   ОСОБА_1  -  ОСОБА_12 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Боржник ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Старший державний виконавець Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіна М.М. судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у її відсутність, оскільки відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року вирішено усунути перешкоди з боку ОСОБА_3 у здійсненні ОСОБА_8 права користування та розпорядження своєю земельною ділянкою, розміром 0,1400 га кадастровий номер 3221889001:18:144:0304 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_3 знести незаконно і самовільно встановлену огорожу (металеву сітку) на дерев`яних стовпів з частини площею 0,086 га вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 3221889001:18:144:0304. 
На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист №363/4227/17.
Постановою старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіної М.М. від 20 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження №59848042 щодо виконання виконавчого листа №363/4227/17 виданого Вишгородським районним судом Київської області 26 липня 2019 року.
01 жовтня 2019 року старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіною М.М. при примусовому виконанні виконавчого листа №363/4227/17 за участю понятих: ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , у присутності спеціаліста-геодезистаОСОБА_5 , старшого державного виконавця Яремчук О.І.складено акт державного виконавця про те, що виходом за місцем реєстрації боржника зазначеним у виконавчому документі, а саме:АДРЕСА_1 , здійснено дії, а саме встановлення на місцевості точок по кадастрову номеру 3221889001:18:144:0156, яка належить ОСОБА_3 . Спеціалістом  ОСОБА_5 встановлено межі в натурі та встановлено, що паркан - частина паркану, який встановлений на земельній ділянці, що належить  ОСОБА_8  чинить перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Паркан встановлений  ОСОБА_3 , яка в свою чергу зобов`язується  його знести. 
Даний акт підписано: державним виконавцем Картошкіною М.М., боржником  ОСОБА_3 з відміткою, що вона не згодна, понятими:         ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , а також  ОСОБА_5 та ОСОБА_15 .
Не погоджуючись з діями старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіної М.М., 22 листопада 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою, в якій просила:
визнати дії старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіної М.М. щодо складання акту від 01 жовтня 2019 року неправомірними;
зобов`язати старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіну М.М. скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 28 жовтня 2019 року, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 28 жовтня 2019 року, постанову про закінчення виконавчого провадження від 28 жовтня 2019 року;
 зобов`язати старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіну М.М. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 04 листопада 2019 року про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору у сумі 8364 грн., накладення штрафу в сумі 1700 грн. та витрати на проведення виконавчих дій у сумі 569 грн.
Одночасно з поданням скарги ОСОБА_3 подала клопотання про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця, в якій як на підставу для поновлення строку на подачу скарги вказувала на те, що 14 листопада 2019 року вона отримала від виконавчої служби постанови про накладення стягнення та повідомлення про виконавче провадження.
В подальшому ОСОБА_3 подала уточнену скаргу, в якій просила визнати дії старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіної М.М. неправомірними, а акт від 01 жовтня 2019 року складений старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області Картошкіною М.М. щодо виставлення межових знаків та паркану ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 незаконним.
Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з наявності підстав для її задоволення. 
Разом з тим, розглядаючи вимоги скарги ОСОБА_3 , суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.
Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст.449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Десятиденний строк для оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця встановлений також статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Отже, строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 була присутня при складанні акту державного виконавця від 01 жовтня 2019 року та підписала його зазначивши, що вона не згодна.
В скарзі ОСОБА_3 зазначала, що під час складання акту про виконання рішення суду, другий екземпляр не був їй вручений, тому його зміст не був оскаржений. Вказувала на те, що лише 16 листопада 2019 року в ВДВС Вишгородського району було отримано не завірену копію акту від 01 жовтня 2019 року.
При цьому, у судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 пояснила, що дійсно вона 01 жовтня 2019 року підписала оскаржуваний акт, коли він складався. Копія акту їй не була вручена державним виконавцем та вона його не отримувала 16 листопада 2019 року у ВДВС Вишгородського району. Зазначила, що понятий ОСОБА_14 звернувся до державного виконавця з проханням сфотографувати акт від 01 жовтня 2019 року, який він підписав. Після цього копію акту вона отримала від ОСОБА_14 роздрукованого з фото, яке було зроблено останнім та його і долучила в подальшому до скарги на дії державного виконавця. Також ОСОБА_3 пояснила, що у період з 01 жовтня 2019 року по день подачі скарги до суду вона не хворіла, почувала себе добре, за межі України не виїзджала.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки      ОСОБА_3 була присутня 01 жовтня 2019 року при вчиненні дій державним виконавцем та при складанні оскаржуваного акту від 01 жовтня 2019 року, а відтак остання саме з 01 жовтня 2019 року дізналася про порушення свого права.
Однак, будучи не згодною з діями державного виконавця при складанні акту від 01 жовтня 2019 року, ОСОБА_3 з даною скаргою звернулася до суду лише 22 листопада 2019 року, тобто поза межами десятиденного строку,який визначений ст.449 ЦПК України.
Посилання ОСОБА_3 на те, що другий екземпляр акту не був їй вручений, тому його зміст не був оскаржений у строк визначений Законом, колегія суддів відхиляє, оскільки ст.449 ЦПК України передбачено, що скарга подається протягом десяти днів з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи та жодним чином не повязується з фактом отримання/неотримання будь-яких документів виконавчого провадження. У випадку, якщо такий строк буде пропущено на скаржника покладено обов`язокініціювати питання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з відповідною скаргою.
При цьому, поважних причин пропуску строку звернення до суду зданою скаргою щодо оскарження дій державного виконавця ОСОБА_3. не зазначила.
А відтак, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 пропустила строк для звернення до суду зі скаргою без поважних причин, а тому вказаний строк поновленню не підлягає.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової про залишення без розгляду скарги ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу представника стягувача ОСОБА_1 - ОСОБА_2  - задовольнити частково.
 
Ухвалу Вишгородського районного суду Київської  області від 22 лютого 2021 року - скасувати та постановити нове судове рішення.
 
Скаргу ОСОБА_3 про визнання дій старшого державного виконавця Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Картошкіної Марини Михайлівни неправомірними та визнання акту незаконним, заінтересована особа: стягувач - ОСОБА_1 - залишити без розгляду.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 14 липня 2021 року.
            
Головуючий:
 
Судді: