Постанова 
Іменем України 
 
11 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 501/1887/17
провадження № 61-18706св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач), 
суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянув  у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області в складі судді Пушкарського Д. В. від 26 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду в складі колегії суддів:                      Цюри Т. В., Гірняк Л. А., Сегеди С. М. від 23 січня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму в розмірі 51 272 дол. США, що еквівалентно 341 252,13 грн.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що 24 вересня 2007 року між ним та ТОВ фірма «АББО» в особі директора Абрамяна В. Р. було укладено два договори про намір № 72/10 та № 73/10. За умовами вказаних договорів    ТОВ Фірма «АББО» взяла на себе обов`язок укласти з ним договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 89,57 кв.м. та квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 76,43 кв.м. Умовами зазначених договорів про намір було встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язався здійснити 100% оплати вартості квартир в день укладення договорів купівлі-продажу.
У 2009 році відповідач звернувся до позивача з вимогою про сплату йому грошових коштів немов би у рахунок часткової оплати вартості квартир, щодо яких між ними було укладено договори про наміри. 03 січня 2009 року він особисто передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 36 300 дол. США, а 06 серпня 2009 року в сумі 14 972 дол. США. У 2011 році будівництво житлового будинку було закінчено. У липні 2012 році на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ТОВ «Фірма «АББО» передала йому у власність квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 запевнив його, що грошові кошти, які він особисто отримав від позивача у 2009 році будуть враховані при укладенні договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 . У подальшому, ТОВ «Фірма «АББО»                        кв. АДРЕСА_2 продала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Вважаючи, що відповідач одержав грошові кошти в розмірі 51 272 дол. США без будь-якої правової підстави, позивач був вимушений звернутися до суду з  вказаним позовом, який просить задовольнити. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 червня                    2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 були передані кошти ОСОБА_2 , як директору «Фірми АББО» на виконання договорів про наміри від 24 вересня 2007 року за № 72/10 та за № 73/10, тому вони не можуть вважатися безпідставно набутим майном.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Одеського апеляційного суду від 23 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 червня 2019 року залишено без змін.
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, зазначив про те, що  рішення місцевого суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
02 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від                     23 січня 2020 року.
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права  та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 344/9252/17, від 18 грудня 2019 року у справі                          № 372/1230/15-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
01 лютого 2021 року від ОСОБА_2 на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому заявник просить у задоволенні зазначеної касаційної скарги відмовити, оскаржувані судові рішення залишити без змін. Зазначає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для їх скасування немає.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                   17 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 501/1887/17 з Іллічівського міського суду Одеської області.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                                03 серпня 2021 року зазначену справу призначено до судового розгляду.                      
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Суд установив, що 24 вересня 2007 року між ним та ТОВ фірма «АББО» в особі директора Абрамяна В. Р. було укладено два договори про намір                    № 72/10 та № 73/10. За умовами вказаних договорів    ТОВ Фірма «АББО» взяла на себе обов`язок укласти з ним договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 89,57 кв.м. та квартири АДРЕСА_2 , загальною площею                    76,43 кв.м. Умовами зазначених договорів про намір було встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язався здійснити 100% оплати вартості квартир в день укладення договорів купівлі-продажу.
За пунктом 1.4 зазначених договорів ОСОБА_1 прийняв на себе зобов`язання сплатити 100% вартості квартир на день укладення договорів купівлі-продажу.
На зворотній сторінці договору про намір № 72/10 зроблено запис, мовою оригіналу: Получено в счет данного договора 36,300 $  3.01.09 г. Абрамян».
На зворотній сторінці договору про намір № 73/10 зроблено запис, мовою оригіналу: Получено в счет данного договора 14,972 $  6.08.09 г. Абрамян».
23 серпня 2012 року між ТОВ «Фірма «АББО» та ОСОБА_3 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за яким ТОВ «Фірма «АББО» передала у власність покупцям ОСОБА_3 та ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 77,30 кв.м., житловою площею 31,10 кв.м., останні до підписання договору сплатили продавцю за неї кошти в сумі 272 004 грн.
2.Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                      2020 року № 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою,        третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Установивши, що ОСОБА_1 були передані кошти ОСОБА_2 , як директору ТОВ «Фірма «АББО» на виконання договорів про наміри від                     24 вересня 2007 року за № 72/10 та за № 73/10, договори укладені між товариством і позивачем,  відтак саме ТОВ «Фірма «АББО» є стороною договорів, позов у цій справі пред`явлено до неналежного відповідача ОСОБА_2 , як фізичної особи, тому колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що необхідно відмовити в задоволенні позову з цих підстав. 
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувані судові рішення  змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Керуючись статтями 400, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 червня                     2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 січня 2020 року змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	В. М. Коротун