Ухвала
Іменем України
 
20 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 754/14338/13-ц
провадження № 61-14987ск21
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                   
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про заміну сторони виконавчого провадження,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
 
В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що у провадженні Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 51819463, відкрите на підставі виконавчого листа № 754/14338/13-ц, виданого Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 11026738000.
 
09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 952/К, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором боржника № 11026738000 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».
 
На підставі зазначеного правочину відбулась заміна кредитора за кредитним договором, заборгованість за яким стягнута рішенням суду, на виконання якого, виданий виконавчий лист, що перебуває на примусовому виконанні, в зв`язку з чим заявник набув права грошової вимоги до боржника та є кредитором, а тому просив задовольнити його заяву та замінити стягувача у вищевказаному виконавчому провадженні.
 
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, задоволено заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Замінено сторону у виконавчому провадженні з виконання рішення Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2013 року у справі № 754/14338/13-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал».
 
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 952/К від 09 листопада 2018 року ТОВ «Вердикт Капітал» придбало право вимоги за кредитним договором, укладеним банком з ОСОБА_1 , а тому наявні підстави для заміни кредитора на стадії виконання рішення суду.
 
06 вересня 2021 року ОСОБА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року в указаній вище справі.
 
Дослідивши касаційну скаргу заявника колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 09 серпня 2006 року в розмірі 420 870,67 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 441,00 грн, а всього 424 311,67 грн.
У провадженні Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ перебуває виконавче провадження № 51819463, відкрите на підставі виконавчого листа № 754/14338/13-ц, виданого 20 грудня 2013 року Деснянським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 11026738000.
 
09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 952/К, та додатки до нього, відповідно до яких ПАТ «Дельта Банк» передав у власність ТОВ «Вердикт Капітал» майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають право вимоги до боржників, які виникли за укладеними договорами, зокрема і по договору № 11026738000 від 09 серпня 2006 року з  ОСОБА_1 , що підтверджується витягом  з додатку № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав № 952/К від 09 листопада 2018 року.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
 
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
 
Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
У постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року в справі № 6-122цс13 зазначено, що за змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
 
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі № 201/16014/13-ц (провадження № 61-9098сво20) вказано, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони. Тобто, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.
У частинах першій, другій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.
 
Тлумачення вказаних норм права свідчить, що після видачі виконавчого документа процесуальний статус позивача у правовідносинах, пов`язаних із примусовим виконанням судового рішення, змінюється на стягувача.
 
Питання заміни сторони в справі (позивача або відповідача) та третьої особи її правонаступником врегульоване положеннями статті 55 ЦПК України. Заміна ж стягувача у виконавчому провадженні або виконавчому листі передбачена статтею 442 ЦПК України.
 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 466/5647/15 (провадження № 61-17807св20).
 
Враховуючи викладене суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
 
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Сама по собі незгода заявника із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження.
 
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
 
Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», ОСОБА_1 , Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про заміну сторони виконавчого провадження - відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький
 
                                                                                                             В. С. Висоцька
 
                                                                                                             І. В. Литвиненко