УХВАЛА

19 липня 2021 року 
м. Київ
Справа №  925/1032/20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Бакуліна С.В. головуючий (доповідач), Баранець О.М., Вронська Г.О., 
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотоніський бекон"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 (головуючий суддя - Тищенко А.І., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.) та рішення Господарського суду Черкаської області від 19.10.2020 (суддя Чевгуз О.В.)  
у справі №925/1032/20
за позовом фізичної особи - підприємця Калюша Анатолія Григоровича
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотоніський бекон"
про стягнення 100260,96 грн,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року фізична особа - підприємець Калюш Анатолій Григорович (далі - ФОП Калюш А.Г.) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотоніський бекон" (далі - ТОВ "Золотоніський бекон") про стягнення 100260,96 грн заборгованості за договором №02-11 про надання послуг в сфері інжинірингу - технічного обстеження від 06.11.2018, з яких: основна заборгованість - 64000,00 грн, пеня - 29205,11 грн, інфляційні втрати - 3934,47 грн, 3% річних - 3121,38 грн.
Господарський суд Черкаської області рішенням від 19.10.2020 у справі №925/1032/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021, позов задовольнив частково; стягнув з відповідача на користь позивача 64000,00 грн - основної заборгованості, 11441,10 грн - пені, 3121,38 грн - 3% річних та 3526,86 грн - інфляційних втрат, 2102,00 грн - відшкодування сплаченого судового збору; у решті позовних вимог відмовив.
ТОВ "Золотоніський бекон" звернулось 23.06.2021 (згідно з даними на поштовому конверті) до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: поновити строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 та рішення Господарського суду Черкаської області від 19.10.2020 у справі №925/1032/20; скасувати зазначенні судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП Калюш А.Г. повністю; зупинити виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 19.10.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 у справі №925/1032/20 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.
Частиною другою статті 6 та частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
За приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для працездатних осіб 01.01.2020 - 2102 гривні.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Предметом позову у цій справі є стягнення грошових коштів у сумі 100260,96 грн. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень позов у даній справі подано в 2020 році. Отже справа є малозначною, оскільки на момент звернення з цією позовною заявою ціна позову не перевищувала ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 (210200,00 грн).
Колегія суддів звертає увагу скаржника, що у пункті 2 частини третьої статті 287 ГПК України унормовано випадки, за умови доведення скаржником наявності яких посиланням на відповідні обставини, судове рішення у малозначній справі може бути предметом касаційного оскарження.
ТОВ "Золотоніський бекон" у касаційній скарзі зазначає про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку оскаржуваних судових рішень у малозначній  справі (з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб), що передбачена підпунктом "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, а саме: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування       єдиної правозастосовчої.
Також скаржник в касаційній скарзі зазначає про неврахування судами першої та апеляційної інстанцій висновків щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України).
В цілому доводи, викладені в касаційній скарзі, зводяться до викладення обставин справи, висловлення незгоди з прийнятим судами судовими рішеннями, до посилання на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
За оцінкою Суду посилання скаржника на випадок, зазначений у підпункті "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, не свідчить про наявність будь-яких належних обґрунтувань, за яких судові рішення у цій малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, оскільки у поданій касаційній скарзі скаржник не наводить аргументів ані щодо триваючої правової проблеми в судах щодо правозастосування певних норм права, ані кількісних та якісних показників розгляду спорів у подібних правовідносинах про таку обставину, тобто не  доводить обставин різного підходу судів у застосуванні ними у подібних правовідносинах норм права. 
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява № 21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Використання оціночних чинників, зокрема таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".
За змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.
Відповідно до частини першої статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.
На підставі наведеного надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення одної з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.
Таким чином у пункті 2 частини третьої       статті 287 ГПК України унормовано, що  касаційному оскарженню підлягають рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову до п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише коли скаржником буде доведено наявність передбаченого/передбачених у цій нормі випадку/випадків, що залежить виключно від обставин конкретної справи, значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики та за умови належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності". 
З огляду на відсутність належного обґрунтування наявності обставин, передбачених підпунктом "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Золотоніський бекон" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 та рішення Господарського суду Черкаської області від 19.10.2020 у справі №925/1032/20 на підставі пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження Верховний Суд не розглядає заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Золотоніський бекон" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 та рішення Господарський суд Черкаської області від 19.10.2020 у справі №925/1032/20.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                              С. В. Бакуліна
Судді                                                                                           О. М. Баранець 
                                                                                            Г. О. Вронська