Справа № 464/1191/20                                Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/1284/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 
Категорія: 70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       10 серпня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В., 
                                       суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,  
розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 липня 2020 року у складі судді Горбань О.Ю. в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-
встановив:

У березні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
Вимоги обгрунтовує тим, що під час перебування у шлюбі з відповідачем  ОСОБА_1   у них народилась двоє дітей. На даний час донька ОСОБА_3 досягнула повноліття, проживає з матір`ю, повністю перебуває на її утриманні. Донька навчається на денній платній формі навчання у Львівському коледжі будівництва, архітектури та дизайну. Строк закінчення навчання 30 червня 2021 року. У зв`язку із навчанням дочки, яка не досягла 23 віку, вона не в змозі самостійно забезпечити дитину в повному обсязі. Відповідач є працездатним, має можливість та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, яка потребує матеріальної підтримки у зв`язку з навчанням.
Просила стягувати з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з її навчанням у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінчення дитиною навчання, чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.
Оскаржуваним заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20 липня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини із всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.03.2020 р. до закінчення нею навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконанню.
Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 23.03.2021 заяву  ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі № 464/1191/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, котра продовжує навчання – залишено без задоволення.
Заочне рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , з таким не погоджується.
Вважає, що не повинен сплачувати 1/3 частину доходів на утримання доньки, а 1/6 від всіх видів доходів, оскільки сплачував аліменти в розмірі 1/3 на двох дітей, а не окремо на кожну дитину, тому, коли дочці виповнилося вісімнадцять років, мав би сплачувати на неї 1/6, а не 1/3, так само, як і на сина, однак суд залишив таке поза увагою.
Покликається на те, що законодавством визначено, що у випадку коли аліменти стягуються на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання -1/3 частину (по 1/6 частини на кожну дитину).
Вважає, що така частка (1/6) мала б продовжувати стягуватися з нього на користь стягувачки на утримання дочки.
Натомість, суд помилково присудив аліменти в розмірі 1/3 замість 1/6.
В свою чергу, у зв`язку з досягненням старшої дитини 18 років, її матір подала новий позов про стягнення аліментів до закінчення нею навчання, тому на одну дитину передбачений розмір 1/4 частини всіх доходів, а не 1/3.
Стверджує, що на даний час Франківський ВДВС продовжує стягувати з нього 1/3 на двох дітей та ще 1/3 окремо на доньку.
В апеляційній скарзі зазначає, що повторно одружений, дружина працює та отримує, як і він мінімальну заробітну плату, доглядає та опікується своїми батьками, при цьому позивачка отримує 16000 грн. в місяць, що власне є підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.
Вважає, що суд не дотримався засад рівності перед законом і судом та позбавив права на інформацію про час і місце розгляду даної справи.
Також, суд не мав права розглядати справу в заочному порядку не маючи особистої згоди на відповідне вирішення від самого позивача.
Звертає увагу на подання клопотання про відкладення розгляду справи та розгляд справи в межах карантину, рекомендації Уряду щодо карантинних заходів. 
Позивачка не зазначила обставин щодо зміни її матеріального чи сімейного стану, погіршення стану здоров`я, як такі що дають підстави для збільшення розміру аліментів, не встановлені такі і судом.
Просить скасувати заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 липня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь позивачки 1/6 частку доходів на утримання повнолітньої дочки.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і місце розгляду справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково виходячи із такого.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання у розмірі 1/3 частин із всіх видів доходу, місцевий суд виходив з того, що аліменти на утримання повнолітньої дитини сторін, яка продовжує навчатись, необхідно визначити у розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку відповідача, які стягуватимуться щомісячно, починаючи з 02.03.2020 до закінчення нею навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку, у зв"язку з тим, яка з цих обставин настане першою, при цьому, суд виходив з того, що у зв`язку із навчанням дочки сторін є потреба їй матеріально допомагати, оскільки стипендії вона не отримує та потребує матеріальної допомоги.
При цьому суд зазначив, у разі зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, сторони не позбавлені можливості звернутися до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.                                                        Окремо суд зазначив, що дія карантину не виключає можливості реалізації особою своїх процесуальних прав шляхом подачі письмових пояснень, відзиву, а також особистої участі особи у розгляді, оскільки судові установи, вживши необхідних заходів безпеки для працівників та відвідувачів, працюють та здійснюють судочинство, будь-яких доказів, які б свідчили про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_1 суду не надав, при цьому розгляд справи вже неодноразово було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 , однак жодних письмових пояснень, відзиву, заперечень чи будь-яких доказів останній суду не надав, що свідчить про зловживання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд справи.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого. 
Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
В абз. 2 п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року  "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Таким чином, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання, передбачають обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. 
У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі №6-1296цс15.
Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. 
В свою чергу, відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. 
Обставини за яких тягар утримання повнолітніх дітей у зв`язку з їх навчанням лежить виключно на одному із батьків є порушенням закону.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 
З матеріалів справи встановлено, що сторони у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 19).
Правовідносини між сторонами врегульовані такими судовими рішеннями. 
Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.10.2016 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1531 грн., щомісячно, починаючи з 12.09.2016 і до досягнення ними повноліття.
На виконання зазначеного рішення Сихівський районний суд м. Львова видав виконавчий лист № 464/6960/16-ц.
Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21.12.2018 змінено розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27 жовтня 2016 року, та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 від всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Припинено нарахування і стягнення аліментів за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27.10.2016, ухваленого у цивільній справі № 464/6960/16-ц, та відкликано виконавчий лист, що був виданий на виконання такого.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дітей – на лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень та на розвиток ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням суду законної сили, на час існування особливих обставин, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону.
Стягнуто з ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судового збору в дохід держави.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17 травня 2019 року позов задоволено частково.
Змінено розмір аліментів, визначений рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27 жовтня 2016 року. 
Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей в розмірі 1/3 від всіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.
Припинено нарахування і стягнення аліментів за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 27 жовтня 2016 року.
Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дітей: на лікування ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн., на розвиток ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили, на час існування особливих обставин, але не довше, ніж до досягнення дітьми повноліття.
В задоволенні решти позову відмовлено.
Вирішено питання судових витрат.
Постановою Львівського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 травня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 додаткових витрат на дітей: на лікування ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. та на розвиток ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в твердій грошовій сумі в розмірі 50 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили на час існування особливих обставин, але не довше, ніж до досягнення дітьми повноліття,- скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в позові.
В решті рішення залишено без змін.
З матеріалів справи вбачається, що судові рішення про стягнення аліментів звернені до примусового виконання, при цьому докази наявності у відповідача заборгованості зі сплати аліментів в матеріалах справи відсутні (а.с. 112-113, 116-117).
Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що спільна дочка сторін ОСОБА_3 проживає з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 є студенткою Львівського коледжу будівництва, архітектури та дизайну, навчається на денній договірній основі (формі), стипендії не отримує. Строк закінчення навчання – 30 червня 2021 року.
Зокрема, згідно Договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 18 серпня 2017 року вартість одного року навчання становить 7500 грн., а загальна вартість навчання за весь строк такого становить 30000 грн. (а.с. 20-22).
Звертаючись з позовними вимогами ОСОБА_2 обґрунтовувала свої вимоги тим, що дочка знаходиться на її утриманні, а відповідач є працездатною особою та має можливість надавати кошти на утримання дочки, яка продовжує навчання. 
Незважаючи на суб`єктивне розуміння відповідачем сутності та предмету спірних правовідносин, останній погоджується із необхідністю стягнення з нього аліментів на дочку, при цьому вважає, що розмір таких має складати 1/6 частину, про що ним зазначено у заяві про перегляд заочного рішення та у поданій апеляційній скарзі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Колегія суддів виходить із рівного обов`язку батьків перед дітьми.
В свою чергу, беззаперечним є те, що у зв`язку з навчанням дочка сторін потребує матеріальних витрат на їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, забезпечення певного рівня дозвілля та культурного розвитку, розмір яких (витрат) попри зазначене стороною позивача, не підтверджений.
Поряд з цим, навчання ОСОБА_3 на стаціонарній формі виключає можливість власного працевлаштування, тому потреба дочки сторін у матеріальній допомозі батьків є очевидною та встановленою, відтак в цій частині колегія суддів погоджується з відповідним висновком місцевого суду.
Як зазначалося вище, у зв`язку з навчанням на контрактній основі, безумовним є висновок про відсутність на момент навчання у ОСОБА_3 особистих коштів у вигляді стипендії (а.с. 24).
Як зазначено вище, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів визначені статтею 182 СК України.
Зокрема, колегія суддів враховує вік відповідача та його можливість і здатність працювати, відсутність з цього приводу будь яких медичних протипоказів.
Так, згідно довідки про доходи відповідач ОСОБА_1 працює у фізичної особи-підприємця на посаді продавця непродовольчих товарів та отримує мінімальну заробітну плату (а.с. 120).
При цьому, позивачка працює у Львівському міському комунальному підприємстві «Львівтеплоенерго», з січня 2019 року по грудень 2019 року її заробітна плата склала 178102,36 грн., за виключенням відповідних податків і зборів(а.с. 23, 121).
В свою чергу, докази про те, що відповідач вдруге одружений та має іншу сім`ю, в матеріалах справи відсутні, як і інші докази, які хоч і не виключають обов`язку батька надавати допомогу своїй дитині, яка продовжує навчання за відповідної можливості, однак стосуються обґрунтування останнім догляду за його батьками.
З урахуванням того, що позивачем не доведено, що відповідач, має можливість надавати матеріальне утримання у розмірі 1/3 частини від доходу своїй повнолітній доньці ОСОБА_3 , колегія суддів дійшла висновку, що аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, необхідно визначити у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, які будуть обґрунтованими з врахуванням справедливості та рівності прав та обов`язків батьків і можливості мінімального покращення становища дочки сторін.
Розглядаючи апеляційну скаргу, колегія суддів також враховує те, що дочка сторін ОСОБА_3 фактично на даний час завершила навчання, тому відповідний обов`язок відповідача стосується часу, який минув та не матиме місця на майбутнє. 
За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині визначеного розміру стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, з 1/3 частини на 1/4 частину від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 02.03.2020, на період її навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років.
Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно розгляду справи без участі відповідача, відмови в задоволенні його клопотань про відкладення розгляду справи та ухвалення рішення судом в період дії карантину, колегія суддів погоджується з місцевим судом про те, що дія карантину не виключає можливості реалізації особою своїх процесуальних прав шляхом подачі письмових пояснень, відзиву, а також особистої участі особи у розгляді, оскільки судові установи у відповідний період здійснювали судочинство, будь яких доказів, які б свідчили про незадовільний стан здоров`я ОСОБА_1 суду не надав, при цьому розгляд справи неодноразово відкладався за його клопотанням.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підстави для розподілу судових витрат за розгляд апеляційної скарги, відсутні.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,  суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 липня 2020 року – змінити.
Зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1   у зв`язку з продовженням навчання, з 1/3 частини на 1/4 частину від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 02.03.2020, до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років
В решті рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 10 серпня 2021 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич 

Судді:        С.М. Бойко

С.М. Копняк