Ухвала    
26 липня 2021 року
м. Київ
справа № 405/5478/17
провадження № 61-8980ск21
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ткачука О. С. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді  Гулейкова Ігоря Юрійовича у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», про визнання недійсним відчуження арештованого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року,
ВСТАНОВИВ:
31 травня 2021 року на поштову адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду 
від 20 серпня 2020 року у вищевказаній справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 передано для вивчення і розгляду судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Ступак О. В., Усик Г. І.
Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2021 року визнано підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року неповажними; відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подання касаційної скарги; касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків до 19 липня 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали. 
22 червня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Гулейкова І. Ю.
Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2021 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Гулейкова І. Ю. визнано необґрунтованою та передано іншому судді.
22 липня 2021 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача 
Гулейкова І. Ю. передано на розгляд судді Верховного Суду Ткачуку О. С.
У заяві про відвід  ОСОБА_1 стверджує, щопостановляючи ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, суддя-доповідач Гулейков І. Ю. виявляє глибоку упередженість щодо нього та грубо порушує його право на звернення до суду. 
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Разом з цим, відповідно до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно з частиною третьою та четвертою статті 36 ЦПК України до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумніви у неупередженості або об`єктивності судді.
Вивчивши матеріали касаційного провадження, вважаю, що підстав для задоволення заяви про відвід судді немає, оскільки доводи заявника по своїй суті зводяться до його незгоди із прийнятими судом процесуальними рішеннями, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді. Крім того, відсутні й інші підстави для відводу судді, передбачені статтями 36, 37 ЦПК України. 
Верховний Суд констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що суддя Гулейков І. Ю. виявляє упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Таких доказів не надано.
Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді. Проте, у цій справі доводи заявника носять характер непідтверджених звинувачень, що не знайшли свого об`єктивного обґрунтування.
Враховуючи, що доводи заяви  ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача 
Гулейкова І. Ю. не ґрунтуються на вимогах закону і не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді, тому заява про відвід судді задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України,
УХВАЛИВ :
Відмовити у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відвід судді  Гулейкова Ігоря Юрійовича у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», про визнання недійсним відчуження арештованого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        О. С. Ткачук