Дата документу 06.08.2021 Справа № 336/1575/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
  
Справа № 22-ц/807/2717/21                                        Головуючий у 1-й інстанції: Боєв Є.С.
Є.У.№ 336/1575/21                                                 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року                                                        м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду  цивільних справ:
головуючого:         Кочеткової І.В.,
суддів:                 Кримської О.М.,
                        Дашковської А.В., 
розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоматологічна клініка «Дентея» про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, 
із апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоматологічна клініка «Дентея» на рішення Шевченківського районного суду міста Запоріжжя від 12 травня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
У березні 2021 року  ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Стоматологічна клініка «Дентея» про стягнення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі, в якому просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з січня 2019 по лютий 2021 (включно) у розмірі 127 242,88 грн.
Позов обґрунтований тим, що позивач перебуває у трудових відносинах з ТОВ «СК «Дентея» та працює на посаді адміністратора. З січня 2019 року відповідач не виплачує їй заробітну плату. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2019 рік, дохід позивача у вигляді заробітної плати становить 115 424,88 грн. Проте вказані кошти у 2019 році їй не виплачувалися. За січень-лютий 2021 року відповідач також не виплатив їй заробітну плату, розмір якої становить 6 000,00 грн. на місяць. З огляду на вищевикладене, просила стягнути з відповідача вказану заборгованість.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2021 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ТОВ «Стоматологічна клініка «Дентея» на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати у розмірі 127 424,88 .
Стягнуто з ТОВ «Стоматологічна клініка «Дентея» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «Стоматологічна клініка «Дентея» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані фактичні обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати,  і ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В своїх доводах відповідач зазначає, що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 . Предмет позову відсутній, оскільки протягом 2019-2021 позивачка жодного разу не з`явилась на роботу, з вимогою про виплату їй заробітної плати до відповідача не зверталась, тому провадження у справі повинно бути закрите. Вважає, що судом першої інстанції надана неналежна оцінка доказам по справі, у зв`язку з чим суд дійшов до помилкових висновків.
Копія апеляційної скарги і ухвала про відкриття апеляційного провадження отримані позивачем 13.07.2021 року. 
У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказала, що заробітна плата їй виплачена не була до теперішнього часу, на свій запит про надання довідки про розмір заборгованість по заробітній платі вона не отримувала, тому врегулювати спір в позасудовому порядку вона не змогла. Вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті  369 цього Кодексу.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд  здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню.
За вимогами п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарг без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.
Справедливість та добросовісність – це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Частиною 3 статті 13 ЦК України також встановлено недопустимість дій особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. 
Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачка перебуває у трудових відносинах із стоматологічною клінікою, що не заперечувалося відповідачем у письмових запереченнях проти позову. За 2019 – 2020 р.р. клініка нарахувала їй заробітну плату у загальному розмірі 115 424,88 грн., що підтверджується довідкою Головного управління Державної податкової служби України у Запорізькій області, за 2021 розмір заробітної плати становить 12 000 грн. Доказів виплати належних позивачці сум, розірвання трудового договору тощо відповідач суду не надав, а відтак вся сума заборгованості підлягає стягненню з роботодавця на користь працівника.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Стоматологічна клініка «Дентея» на посаді адміністратора.
Відповідно до витягу №459/о/50 від 23.02.2021 про відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_2 за період з 1 кварталу 2019 по 4 квартал 2020 року отримувала доходи з: ТОВ «Стоматологічна клініка «Дентея» (із приміткою нарахована): 
1 квартал 2019 – сума доходу 13 418,60 грн., сума податку 2415,35 грн.;
2 квартал 2019 – сума доходу 13 135,14 грн., сума податку 2364,32 грн.;
3 квартал 2019 – сума доходу 13 600,23 грн., сума податку 2448,04 грн.;
4 квартал 2019 – сума доходу 13 601,85 грн., сума податку 2448,33 грн.;
1 квартал 2020 – сума доходу 15 242,42 грн., сума податку 2743,64 грн.;
2 квартал 2020 – сума доходу 15 154,47 грн., сума податку 2727,80 грн.;
3 квартал 2020 – сума доходу 15 420,86 грн., сума податку 2775,76 грн.;
4 квартал 2020 – сума доходу 15 851,31 грн., сума податку 2853,23 грн.
Крім того позивач мала отримати заробітну плату за січень-лютий 2021 року із розрахунку 6000 грн. на місяць.
Статтею 43 Конституції України, гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Ст. 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно зі ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Аналогічні положення передбачені в ст. 21 Закону України «Про оплату праці».
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що слід мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас, звернула увагу, що у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
За положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Установивши, що позивачка перебуває у трудових відносинах з відповідачем, за офіційними даними, отриманими із органів ДПС, в спірний період часу їй нарахована заробітна плата у розмірі 127 242,88 грн., доказів виплати якої відповідач не надав, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що предмет спору відсутній, оскільки позивач з січня 2019 року по лютий 2021 року не була присутня на робочому місці, тому підстав для виплати заробітної плати за вказаний період не має.
Втім, вказані доводи апеляційної скарги жодними належними і допустимими доказами не підтверджені та спростовуються відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.  
Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову.
Позивачка звернулась із вказаним позовом посилаючись на те, що їй не була виплачена заробітна плата за період з січня 2019 рік по лютий 2021 року (включно) у розмірі 127242,88 грн.
У відзиві на позовну заяву ТОВ «СК «Дентея» вказує, що ОСОБА_2 жодного разу у період з січня 2019 рік по лютий 2021 року (включно) не з`явилась на підприємстві для отримання своєї заробітної плати. Тобто, фактично відповідач підтверджує доводи позову.
Отже спір між сторонами по справі існує, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що наявний в матеріалах справи розрахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати не піддається сумніву та відповідачем не заперечувався.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 268, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стоматологічна клініка «Дентея» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 травня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Головуючий: І.В.Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська