ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/521/21  Номер провадження 22-ц/814/1241/21	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді Бутенко С. Б.
Суддів Кузнєцової О. Ю., Прядкіної О. В., 
за участю секретаря: Яковенко В. С., Гнатюк О. С.
розглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2021 року у складі судді Яковенко Н. Л.
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, стягнення заборгованості зі сплати аліментів, 
в с т а н о в и в:
У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила про стягнення з відповідача на її користь заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 048,69 грн. та пені за прострочення сплати аліментів в сумі 5 048,69 грн.
В обґрунтування позову посилалась на те, що за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 березня 2020 року відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Проте, свого обов`язку відповідач належним чином не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку державного виконавця станом на 01.01.2021 складає 5 048,69 грн.
Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржено.
На підставі частини першої статті 196 СК України вона має право на стягнення з відповідача неустойки (пені), загальна сума якої станом на 01 січня 2021 року становить 9 676,70 грн, що перевищує суму заборгованості, а тому загальна сума пені складає 100 відсотків заборгованості, а саме: 5 048,69 грн.
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.
Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю доказів вини відповідача у простроченні сплати аліментів та стягненням аліментів за рішенням суду, примусове виконання якого покладено на виконавців, в обов`язки яких виходить вжиття заходів для своєчасного та повного виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». 
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю.
Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що пеня за прострочення сплати аліментів дорівнює заборгованості по аліментам, що підтверджується довідкою - розрахунком державного виконавця, а доказів відсутності вини відповідача матеріали справи не містять.
Судом встановлено неповні обставини, які мають значення для справи, докази, які додано до справи, оцінені і досліджені неправильно, порушено право позивача на захист, підготовку аргументів та доказів для всебічного та обґрунтованого розгляду справи. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Костенко В. О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, а також стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Вказує, що обмежувальні заходи, запроваджені встановленням на території України карантину з метою запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби, значно вплинули на рівень доходів громадян, тому заборгованість зі сплати аліментів виникла з незалежних від відповідача обставин, за відсутності його вини. Крім того, згідно розрахунку державного виконавця заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.03.2021 становила 3 945,19 грн.
Позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, в якому посилається на безпідставність доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, та просить суд їх відхилити.
Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
По справі встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11.12.2012 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ Полтавської області (а.с. 2).
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 березня 2020 року в справі № 552/6422/19, яке набрало законної сили, шлюб, зареєстрований 20 червня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано. 
Визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 . 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 грудня 2019 року.
Дане судове рішення на підставі виконавчого листа № 552/6422/19, виданого 02.03.2020 Київським районним судом м. Полтави, пред`явлено на примусове виконання до Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), державним виконавцем якого відкрите виконавче провадження.
Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 18.01.2021 № 4634, станом на 24.12.2019 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила 5 048,69 грн.
На час розгляду справи в суді заборгованість зі сплати аліментів боржником ОСОБА_2 була повністю сплачена.
Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Згідно із частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.
Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.
Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.  
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Відповідно до частин першої, другої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. 
Вказані обставини є предметом доказування по справі і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12, 13, 76-81 ЦПК України). 
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. 
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. 
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).
Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. 
У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.
Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.
У справі, що переглядається апеляційним судом, суд першої інстанції поклав обов`язок доказування наявності вини платника аліментів на позивача та за відсутності належних та допустимих доказів вжиття відповідачем усіх заходів щодо сплати аліментів, факт прострочення яких підтверджується розрахунком державним виконавцем заборгованості, безпідставно відмовив позивачці у стягненні з відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Колегія суддів апеляційного суду не бере до уваги заперечення відповідачем своєї вини, які належними засобами доказування не підтверджуються, ґрунтуються на припущеннях та загальних обставинах запровадження в Україні обмежувальних заходів у зв`язку із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби, вплив яких на спроможність відповідача сплачувати вчасно аліменти на дитину по справі судом не встановлено та відповідачем не доведено. 
Відповідач, який брав участь у розгляді справи № 552/6422/19 через свого представника, знав про свій обов`язок сплачувати аліменти на дитину за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 02 березня 2020 року у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) починаючи з 24 грудня 2019 року. Порядок визначення заборгованості за аліментами, у тому числі доходу, з якого обчислюються аліменти, встановлений законом (частини перша, друга статті 195 СК України), тому доводи відповідача, що він не володів інформацією щодо суми щомісячного платежу по аліментам та розміру його заборгованості, по що довідався у відділі ДВС лише після того як було накладено арешт на його майно, є безпідставними та не свідчать про його сумлінну поведінку. 
Доказів того, що ним вживалися усі заходи для належного виконання обов`язку утримувати дитину, відповідачем не надано і суду таких обставин не доведено.
Таким чином, позовні вимоги та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині стягнення пені є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції в цій частині - скасуванню з постановленням по справі нового рішення про часткове задоволення таких позовних вимог. 
Як вбачається з наданого позивачкою розрахунку, загальна сума пені за весь час прострочення за кожним щомісячним платежем по аліментах боржника ОСОБА_2 становить 23 744,59 грн, що відповідає фактичним обставинам справи та встановленим законом правилам обчислення пені.
Разом з тим, оскільки частиною першою статті 196 СК України загальний розмір пені обмежений 100 відсотками заборгованості, враховуючи складений державним виконавцем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 30.04.2021 № 35396, який сторонами не оспорювався, колегія суддів апеляційного суду вважає, що стягненню на користь позивачки підлягає пеня у розмірі заборгованості, яка виникла станом на час звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду, у розмірі 2 159,44 грн.
В частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по аліментах, рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права та доводами апеляційної скарги не спростовується, тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 159,44 грн пені за прострочення сплати аліментів.
В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя                                                        С. Б. Бутенко

Судді                                                                        О. Ю. Кузнєцова

                                                                               О. В. Прядкіна