УХВАЛА

12 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/8934/20
адміністративне провадження № К/9901/23586/21
Суддя Верховного Суду  у Касаційному адміністративному суді Мацедонська В.Е., 
перевіривши касаційну скаргу  Міністерства юстиції України 
на рішення  Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року
та постанову  П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Секретаріату уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Секретаріату уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив: 
- визнати протиправними дії Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо надання інформації про нібито виконання рішення національного суду по справі № 2а/1570/8165/2011 від 17.12.2012 року, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.11.2015 року № 64511/12, яка міститься у доповідній записці від 26.03.2019 року № 832-5.2.2-19/20.1/23 до Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- визнати протиправними дії Держави Україна, в особі Секретаріату уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини, щодо надання до Європейського суду з прав людини інформації про нібито виконання рішення національного суду по справі № 2а/1570/8165/2011 від 17.12.2012 року, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.11.2015 року № 64511/12, яка міститься у листі Секретаріату уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини № 12536/1029-30-19/5.2.2 від 01.04.2019 року; та такими, що порушують права Позивача на справедливий суд, гарантованого  Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод;
- зобов`язати Державу Україна, в особі Секретаріату уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини надіслати до Європейського суду з прав людини спростування інформації, яку викладено у листі Секретаріату уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини № 12536/1029-30-19/5.2.2 від 01.04.2019 року про нібито виконання рішення національного суду по справі № 2а/1570/8165/2011 від 17.12.2012 року, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.11.2015 року № 64511/12.
Рішенням  Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року, позов задоволено частково.
Зобов`язано Секретаріат уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини надіслати до Європейського суду з прав людини актуальну інформацію щодо виконання рішення національного суду по справі № 2а/1570/8165/2011 від 17.12.2012 року  нарахування та виплату 06.05.2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області доплату за період з 13.08.2008 по 30.09.2010 в сумі 80676,00 грн. В інший частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Міністерством юстиції України подано касаційну скаргу.
За наслідками перевірки касаційної скарги на предмет відповідності вимогам, передбаченим  статтями 328-330 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -  КАС України), суддею-доповідачем встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені  КАС України  підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Відповідно до частини 1  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої  статті 328 КАС України  підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою  статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої  статті 330 КАС України  у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)   статтею 328 цього Кодексу  підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої  статті 328 цього Кодексу  в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій  статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Отже, після перевірки змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що вона містить посилання на пункт 3 частини четвертої  статті 328 КАС України, відповідно до якої відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Однак, вірно пославшись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, скаржником не вказано норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої  статті 328 КАС України  (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права (пункт, частина, стаття) судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Зміст касаційної скарги зводиться до незгоди Міністерства юстиції України із оскаржуваними судовими рішеннями та обґрунтування такої незгоди відповідними посиланнями на нормативно-правові акти України, а також посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В решті доводи касаційної скарги зводяться до опису встановлених судами у цій справі обставин та їх переоцінки, що виходить за межі повноважень касаційного суду.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені  статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
В контексті наведеного слід зауважити, що з урахуванням внесених до  КАС України  змін, які набрали чинності 08.02.2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених  статтею 330 КАС України.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої  статті 332 КАС України  касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження з обгрунтуванням того, в чому саме полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення (рішень).
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей  328,  330,  332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Секретаріату уповноваженого у справах Європейського Суду з прав людини, Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії -  повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                 В. Е. Мацедонська