ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2021 р.	Справа № 520/5012/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С  
представника позивача Стрельченка О.В.; представника відповідача Вельми І.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Мороко А.С., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 30.04.21 по справі № 520/5012/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання відмови протиправною, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд рішення у зв`язк;у з нововиявленими обставинами, в якій просив суд скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 по справі № 520/5012/19 у зв`язку з нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
В обґрунтування вказаної заяви заявник зазначав, що 11.03.2021 йому стало відомо про рішення Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а, яким постановлено, що пенсія за вислугу років має призначатись особам, в яких не вистачає календарної вислуги, водночас, пільгової вислуги достатньо. Ознайомившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 встановив, що обставини, за яких позивачу у справі № 805/3923/18-а задоволено позовні вимоги про призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах, є абсолютно тотожними із обставинами у даній справі. Так, на думку заявника, обгрунтування, яким Верховний Суд визначив право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах є нововиявленими обставинами. Вказані обставини не були відомі судам, що розглядали справу та не досліджувались судами при розгляді справи № 520/5012/19.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами по справі № 520/5012/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання відмови протиправною, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та задовольнити заяву про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що має право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах для категорії осіб до яких належить апелянт (позивач), та тактично намагався донести суду першої інстанції тезу, що нововиявленими обставинами в цій справі є судова помилка допущена судом при розгляді його справи. 
Конвенцію про захист прав та основоположних свобод захищає саме права людини, а не права держави. Що Держава приєднавшись до Конвенції взяла на себе тягар дотримуватись викладених в ній прав та свобод людини на користь саме фізичних осіб а не держави.
Регламентований КАС України адміністративний процес має метою ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень і адміністративне судочинство має своїм завданням бути справедливим (ст. 2 КАС України)
Позивач вважає, що держава в особі суб`єктів владних повноважень порушила право ОСОБА_1 на пенсію, таж держава в особі суду, припустившись помилки прийняла несправедливе, таке що суперечить меті адміністративного судочинства рішення, яким відмовила йому у захисті порушеного права. І ця ж держава в особі суду першої інстанції посилаючись на Конвенцію про захист прав та основоположних свобод відмовляється судову помилку і виправити.
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, на виконання рішення ХОАС від 07.08.2018 та постанови ХААС від 19.10.2018 по справі №820/4449/18 Харківським обласним військовим комісаріатом до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було надано подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років за вихідним №3686 від 27.11.2018 при цьому в графі подання «вислуга років» не було визначено вислуги років.
Представник відповідача зазначає, що особову справу майора ОСОБА_1 повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_1 без складання розрахунку вислуги років на пенсію, оскільки календарна вислуга 22 роки є недостатньою для набуття права на пенсію згідно п. «а» ч.І ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
Також, представник відповідача 2 звертає увагу, що відповідно до п. «а» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 N 2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.
На думку представника відповідача 2, право на пенсію за вислугу років визначається, виходячи з тривалості вислуги років саме у календарному обчисленні, а загальна вислуга років позивача - 23 роки 24 дні, в тому числі пільгова 01 рік 04 дні має значення для визначення відсотку розміру пенсії позивача від його грошового забезпечення відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», за умови наявності права на призначення пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив суд:
- визнати право ОСОБА_1 на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- визнати протиправною відмову Міністерства оборони України в особі структурного підрозділу - Департаменту фінансів Міністерства оборони України скласти та надати розрахунок вислуги років ОСОБА_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 у невиконанні обов`язку підготовити належним чином із зазначенням вислуги років подання про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області у ненаданні роз`яснення стосовно усунення недоліків та ненаданні вимоги дооформлення подання про призначення пенсії ОСОБА_1 із зазначенням вислуги років Харківському обласному військовому комісаріату;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років починаючи з дати звільнення 18.08.2017;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.07.2019 по справі № 520/5012/19 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання відмови протиправною, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях,  або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з наступних підстав.
Відповідно до статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час розгляду справи, не допускається, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність фізичної особи.
Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Отже, відповідно до частини першої статті 361 КАС України за нововиявленими обставинами може бути переглянуто судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили. Такий перегляд є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.
Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.
Істотність обставини означає те, що в разі, коли б суд мав можливість урахувати цю обставину при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат її вирішення.
Отже істотні для справи обставини - це ті, що становлять сутність справи та мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, могли вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існували під час розгляду адміністративної справи, але не були і не могли бути відомі ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.
Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами заявник зазначає ухвалення Верховним Судом рішення у справі № 805/3923/18-а.
Разом з тим, ухвалення Верховним Судом постанови в подібних правовідносинах не є нововиявленою обставиною в розумінні КАС України.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Одним з основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.
Новий розгляд справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження, сам по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій він використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі ст. 6 Конвенції.
Правова певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи (рішення у справі «Правєдная проти Росії», №. 69529/01; у справі «Рябих проти Росії», № 52854/99, п.52; у справі «Брумареску проти Румунії», № 28342/95, п. 61).
Верховний Суд в своїх постановах від 20 липня 2019 року у справі № 855/268/19, від 20 лютого 2020 року у справі № 815/6834/15 зазначив, що не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах.
Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для її перегляду.
Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про узагальнення судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 22 травня 2015 року № 7 в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені заявником обставини не є нововиявленими обставинами,  а тому заявлені вимоги в заяві є такими, що не підлягають задоволенню.
За приписами частин четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Положеннями частини першої, другої статті 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.
Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах "Салов проти України" (заява N 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява N 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За правилами ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду  від 27.04.2021 року по справі № 520/5012/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 по справі № 520/5012/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Я.М. Макаренко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  14.07.2021 року