П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/1055/21	
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Косцової І.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року (суддя Лісовська Н.В., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 27.04.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про перерахунок пенсії в частині зменшення її розміру з 90 % до 60  % від заробітку та обмеження її максимального розміру 10 прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність; зобов`язання здійснити перерахунок пенсії на підставі довідки Миколаївської обласної прокуратури від 08.10.2020 року №21-402вих-20 у розмірі 90 % заробітку та без обмеження її максимального розміру з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, починаючи з 01.10.2020 року.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області про перерахунок пенсії позивачу в частині зменшення її розміру з 90 % до 60 % від заробітку та обмеження її максимального розміру 10 прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі довідки Миколаївської обласної прокуратури від 08.10.2020 року №21-402вих-20 у розмірі 90 % заробітку та без обмеження її максимального розміру, починаючи з 1 жовтня 2020 року.
Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, а висновок про необхідність застосування правових норм про обмеження пенсії прокурорів максимальним розміром узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 2 травня 2018 року (справа №704/87/17), від 3 квітня 2018 року (справа №361/4922/17) та від 15 травня 2019 року (справа №554/4191/17).
Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.
Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є пенсіонером, якій перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Миколаївській області та з 2004 року отримує пенсію по інвалідності, призначену відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789 "Про прокуратуру" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.
8 жовтня 2020 року Миколаївською обласною прокуратурою, на підставі рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020р. видано ОСОБА_1 довідку №21-402вих-20 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії (а.с. 8).
20 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перерахунок пенсії.
Листом від 07.12.2020 року Головне управління повідомило заявника, що його пенсію перераховано на підставі довідки Миколаївської обласної прокуратури від 08.10.2020 року №21-402вих-20 з 1 жовтня 2020 року із розрахунку 60 % від суми місячної заробітної плати та з обмеженням максимального розміру пенсії (а.с. 7).
Вважаючи, що пенсійним органом було протиправно обмежено розмір пенсії 10 прожитковими мінімумами та зменшено відсоток з 90 до 60, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір місячної заробітної плати, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. Щодо обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром, суд виходив з того, що обмеження щодо виплати пенсії максимальним розміром не застосовуються до пенсій, що призначені до набрання відповідними Законами чинності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституцією України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Пенсійне забезпечення прокурорів і слідчих визначалося статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру" (у редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин, далі – Закон №1789-ХІІ), частиною тринадцятою якої визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Згідно до частини вісімнадцятою наведеної статті, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
У Рішенні Другого сенату Конституційного Суду України №7-р (ІІ)2019 від 13.12.2019 у справі №3-209/2018(2413/18, 2807/19) визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Установити такий порядок виконання цього Рішення: - частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; - частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: " 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".
Частиною другою статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами статті 91 Закону України від 13.07.2017 року №2136-VIII "Про Конституційний Суд України".
Отже, рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 змінило законодавче регулювання для правовідносин, що мають місце з дати його ухвалення.
Таким чином, положення частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII зі змінами, якою передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, визнані неконституційними та втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №7-р(II)/2019 (справа №3-209/2018(2413/18, 2807/19), як це визначено статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України", тобто з 13 грудня 2019 року.
Відтак, з 13 грудня 2019 Закон №1697-VII не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.
Таким чином є правильним висновку суду першої інстанції, що з 13 грудня 2019 року у позивача виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури, а також у зв`язку із призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових заробітної плати, як при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.
Постановою КМУ від 30.08.2017 року №657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури", яка набрала законної сили 6 вересня 2017 року, було підвищено посадові оклади та надбавки за класний чин прокурорсько-слідчим працівникам.
Отже, вказана постанова, є підставою для проведення перерахунку пенсії за вислугу років позивача.
Також з 1 січня 2020 року Постановою КМУ №1155 від 11.12.2019 року було передбачено чергове підвищення посадових окладів та надбавок.
Отож, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників органів прокуратури на підставі Постанови КМУ №657 та ухваленням Конституційним Судом України рішення №7-р(ІІ)/2019, апелянт набув право на перерахунок пенсії, починаючи з 13 грудня 2019 року.
Разом з тим, як зазначено в рішенні Конституційного Суду України по справі №7-р(II)/2019 від 13 грудня 2019 року перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії".
Матеріали справи свідчать, що відповідач погодився з необхідністю перерахунку пенсії позивача після ухвалення Конституційним Судом рішення №7-р/ІІ/2019 від 13 грудня 2019 року, разом з тим зменшив її розмір з 90 % до 60 % від заробітку та обмежив її розміру 10 прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність.
Щодо права позивача на перерахунок пенсії в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати, то колегія суддів звертає увагу, що саме в такому відсотковому розмірі позивачу була призначена пенсія відповідно до частини другої статті 50-1 Закону №1789-ХІІ.
При цьому слід зауважити, що на час призначення позивачу пенсії порядок та підстави для перерахунку пенсії прокурорів були визначені статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, яким передбачалось, зокрема, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за таким призначенням або перерахунком.
Частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII (яка застосовується в первинній редакції) також не передбачає ніякого регулювання відсоткового розміру пенсії по відношенню до заробітної плати прокурора.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Застосування до спірних правовідносин норм Закону №1697-VІІ, які передбачають розмір пенсії 60 % від заробітної плати є безпідставним, оскільки вказаний закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності, а не перераховується.
На незмінність відсоткового розміру вже призначених пенсій Верховний Суд України вказував у справах №№21-348а/13, №21-420а/13 (рішення від 10.12.2013), №127/11720/14-а (рішення від 06.10.2015), зазначивши, що при перерахунку пенсій повинен застосовуватися той відсоток, який діяв на момент призначення.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 4 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі №240/5401/18 також вказав, що відсотки, які були при призначенні пенсії, повинні зберігатись і в подальшому при проведенні перерахунку.
Відтак, відповідач, застосовуючи інший розмір пенсії по відношенню до місячної заробітної плати, діяв не на підставі Конституції та законів України, і доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Миколаївській області зазначених висновків не спростовують.
Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з абзацом 6 частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.
Зазначену норму введено Законом України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі – Закон №911-VIII).
Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону Закон №911-VIII дія цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Тобто, як вбачається з пунктів 1 та 2 Прикінцевих положень Закону України №911-VІІІ, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі №360/1428/17, в якій зазначено, що дія положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII щодо визначення максимального граничного розміру пенсії (обмеження) застосовуються до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016 (пункт 2 Прикінцевих положень цього Закону).
Враховуючи те, що позивач є пенсіонером по інвалідності з 2004 року, тому до розміру його пенсії не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені вищезгаданими змінами, оскільки вони не мають зворотної дії у часі.
До того, звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів відповідно до статті 22 Конституції України не допускається.
У рішенні Конституційного Суду України від 22 травня 2018 року №5-р/2018 зазначено, що положення частини 1 статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності. Зміст права громадян на соціальний захист, гарантований ст.46 Конституції України, узгоджується із її приписами, за якими, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ч.1 ст.3); кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (ст.48). На думку Конституційного Суду України, держава виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. У разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства. Держава не може вдаватися до обмежень, що порушують сутність конституційних соціальних прав осіб.
Таким чином, новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений Законами України від 02.03.2015 року №213-VІІ, від 28.12.2014 року №76-VІІІ та від 14.10.2014 року №1697-VІІ, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання ними чинності, а тому до даних спірних правовідносин слід застосовувати норми статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії), оскільки редакції вказаних законів звужують права позивача в частині розміру пенсії.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що обмеження щодо виплати пенсії максимальним розміром не застосовуються до пенсій, що призначені до набрання відповідними змінами чинності є правильним.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, і наведені в апеляційній скарзі доводи правильність рішення суду не спростовують.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга Головного управління не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач                                        В.О.Скрипченко

Суддя                                                                                І.П.Косцова

Суддя                                                                                Ю.В.Осіпов