УХВАЛА

09 липня 2021 року 
м. Київ
Справа №  914/569/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кондратова І.Д. - головуючий, судді -Губенко Н.М., Стратієнко Л.В., 

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрок Плюс"

на рішення Господарського суду Львівської області
(суддя - Кітаєва C.Б.)
від 30.09.2020

та постанову Західного апеляційного господарського суду
(головуючий - Бонк Т.Б., судді - Бойко С.М., Якімець Г.Г.) 
від 23.02.2021

у справі за позовом         Національного банку України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрок Плюс"
третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" 
про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 30.09.2020 позов задоволено повністю. Вирішено в рахунок часткового погашення заборгованості ПАТ  КБ   "Фінансова ініціатива"  за кредитним договором № 12/09/6 від 04.06.2014 з додатковими договорами перед Національним банком України в загальній сумі заборгованості (станом на 05.12.2017) у розмірі 2 135 863     013,70   грн (з яких: -заборгованість за кредитом - 2 000 000 000,00 грн,    заборгованості по процентам - 135 863 013,70 грн)  звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.06.2014, укладеним між позивачем та відповідачем та встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах із визначеннями вартості майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої     Законом України "Про виконавче провадження"  на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 

Стягнуто з відповідача на користь позивача 61 670,00   грн судового збору.

Ухвалою від   29.10.2020 Господарський суд Львівської області виправив допущену у пункті 3 резолютивної частини рішення описку, зазначивши, що в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, вірною сумою є 616   700,00 грн.

23.02.2021 Західний апеляційний господарський суд за результатами розгляду апеляційної скарги відповідача на рішення суду першої інстанції в частині присудженого до стягнення судового збору в сумі 616 700,00 грн ухвалив постанову, якою рішення місцевого господарського суду залишив без змін, а скаргу - без задоволення.

12.04.2021 відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення в частині встановлення судового збору за розгляд апеляційної скарги судом апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення в цій частині, яким покласти судові витрати за розгляд справи судом апеляційної інстанції на позивача - Національний банк України. 

В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на порушення вимог підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 282 ГПК України, оскільки судом апеляційної інстанції не зазначено "про розподіл судових витрат, понесених апеляційним господарським судом внаслідок розгляду апеляційної скарги". 

Скаржник вважає, що у зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги  відповідача, судові витрати повинні були покладені на позивача, а саме: Національний банк України. 

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

За приписами частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, зазначених у пунктах 1-4.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги та вивчиши її зміст, Верховний Суд встановив, що у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Скаржник просить скасувати судові рішення обох інстанцій, але при цьому в касаційній скарзі  взагалі не зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення. 

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до не вирішення судом апеляційної інстанції питання про судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, що не є підставою для касаційного оскарження, оскільки вирішення такого питання здійснюється відповідно до статті 244 ГПК України шляхом постановлення додаткового рішення або ухвали про відмову в прийнятті додаткового рішення, що можуть бути оскаржені. 

Відповідно до пункту 4 частини 4 статті 292 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись статтями 234, 287, 290, пунктом 4 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрок Плюс" на рішення Господарського суду Львівської області від 30.09.2020 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 у справі № 914/569/18 не приймати до розгляду та повернути.

2. Копії ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.  Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з доданими до скарги матеріалами.

3. Оригінал касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                      І. Кондратова

Судді                                                                                                   Н. Губенко 

                                                                                                            Л. Стратієнко