КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 363/1019/17                                                                                 Головуючий у І інстанції Рудюк О.Д.
Провадження №22-ц/824/82/2021                                                            Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
15 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,
за участі секретаря Тимошевської С.І.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 вересня 2020 року у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Вишгородської районної державної адміністрації, товариства з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005», Садівницького товариства «Любисток», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 
треті особи: Державне підприємство «Київська лісова науково- дослідна станція», ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 про визнання недійсними рішення виконавчого комітету, розпоряджень районної державної адміністрації, договору оренди земельної ділянки, державних акту на право власності та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,
 
УСТАНОВИВ:
 
у березні 2017 року перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України про визнання недійсними рішень виконавчого комітету, розпоряджень, договору оренди земельної ділянки, державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування їх з чужого незаконного володіння. 
В обґрунтування заявленого позову зазначав, що прокуратурою Київської області встановлено, що рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради «Про передачу земельних ділянок в землі запасу сільської ради» від 25.02.2005 року № 24 вилучено із земель Київської лісової науково-дослідної станції Першотравневого лісництва земельну ділянку площею 7 га, що знаходиться за межами населеного пункту, передано вказану земельну ділянку до земель запасу сільської ради. Окремим пунктом вказаного рішення виконавчого комітету вирішено затвердити останнє на сесії сільської ради.
Згідно інформації Новопетрівської сільської ради Вишгородського району від 27.10.2016 року № 1383 будь-які рішення сільською радою щодо затвердження рішення виконавчого комітету сільської ради від 25.02.2005 року № 24 не приймалися.
В подальшому, розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 25.07.2005 року № 409 «Про передачу в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005» під розміщення садівницького товариства» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005», вилучено із земель запасу Новопетрівської сільської ради земельну ділянку площею 6,9870 га (ліси та інші лісовкриті площі) та надано її вказаному товариству в оренду терміном на 49 років під розміщення садівницького товариства на території Новопетрівської сільської ради за межами населеного пункту.
Після цього, між Вишгородською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005» 29.07.2005 року укладено договір оренди, згідно якого нормативно грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 6,9870 га становить 316 376,94 грн.
Також, розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 19.05.2006 року № 282 «Про внесення доповнень до розпорядження голови адміністрації від 25.07.2005 № 409» доповнено п. 2 розпорядження від 25.07.2005 № 409 словами «та змінити їх цільове призначення із земель лісового фонду на землі сільськогосподарського призначення».
Окрім цього, розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 16.02.2006 № 83 «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» затверджено технічну документацію щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки членам СТ «Любисток» та передано у власність членам садівницького товариства «Любисток» земельні ділянки загальною площею 1,877 га, зокрема:
-  ОСОБА_9 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0002 площею 0,1200 га;
-  ОСОБА_10 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0003 площею 0,1178 га;
-  ОСОБА_11 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0004 площею 0,1138 га;
-  ОСОБА_12 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0005 площею 0,1118 га;
-  ОСОБА_13 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0006 площею 0,1172 га;
-  ОСОБА_14 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0007 площею 0,1168 га;
-  ОСОБА_15 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0008 площею 0,1190 га;
-  ОСОБА_16 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0009 площею 0,1200 га;
- ОСОБА_17 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0010 площею 0,1179 га;
-  ОСОБА_18 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0011 площею 0,1200 га;
-  ОСОБА_19 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0012 площею 0,1169 га;
-  ОСОБА_20 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0013 площею 0,1194 га;
-  ОСОБА_40 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0014 площею 0,1180 га;
-  ОСОБА_41 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0015 площею 0,1158 га;
-  ОСОБА_42 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0016 площею 0,1149 га;
-  ОСОБА_8 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0017 площею 0,1177 га.
Після цього, розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 14.09.2006 року № 536 «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» затверджено технічну документацію щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки членам СТ «Любисток» та передано у власність членам садівницького товариства «Любисток» земельні ділянки загальною площею 0,7666 га, зокрема:
-  ОСОБА_31 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0051 площею 0,1 га;
-  ОСОБА_32 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0026 площею 0,1187 га;
-  ОСОБА_33 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0046 площею 0,0728 га;
-  ОСОБА_34 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0034 площею 0,0829 га;
-  ОСОБА_35 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0049 площею 0,1000 га;
-  ОСОБА_36 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0044 площею 0,1000 га;
-  ОСОБА_38 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0047 площею 0,0922 га;
-  ОСОБА_37 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0053 площею 0,1000 га.
Також, після цього розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 22.12.2006 № 769 «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» затверджено технічну документацію та передано у власність членам садівницького товариства «Любисток» земельні ділянки загальною площею 0,7163 га, зокрема:
-  ОСОБА_24 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0033 площею 0,1122 га;
-  ОСОБА_25 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0050 площею 0,1000 га;
-  ОСОБА_26 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0052 площею 0,1000 га;
-  ОСОБА_27 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0054 площею 0,1041 га;
-  ОСОБА_28 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0048 площею 0,1000 га;
-  ОСОБА_29 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0045 площею 0,1000 га;
-  ОСОБА_30 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0043 площею 0,1000 га.
В подальшому, вказаними вище громадянами на підставі ряду цивільно-правових угод відчужено належні їм земельні ділянки на користь третіх осіб, у зв`язку з чим управлінням земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області та управлінням Держкомзему у Вишгородському районі Київської області видано державні акти на право власності на земельні ділянки, зокрема:
ОСОБА_1 видано державні акти:
- серії ЯЖ № 690734 на площу 0,1200 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0002, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200384;
- серії ЯЖ № 690735 на площу 0,1178 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0003, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200385;
- серії ЯЖ № 690737 на площу 0,1138 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0004, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200387;
- серії ЯЖ № 690736 на площу 0,1118 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0005, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200386.
ОСОБА_2 видано державні акти:
- серії ЯЕ № 107384 на площу 0,1172 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0006, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200082;
- серії ЯЕ № 107357 на площу 0,1168 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0007, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200054;
- серії ЯЕ № 107383 на площу 0,1190 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200080;
- серії ЯЕ № 107358 на площу 0,1200 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0009, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200055;
- серії ЯЕ № 107365 на площу 0,1179 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0010, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200062;
- серії ЯЕ № 107361 на площу 0,1200 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0011, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200058;
- серії ЯЕ № 107368 на площу 0,1169 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0012 який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200065;
- серії ЯЕ № 107360 на площу 0,1194 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0013, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200057;
- серії ЯЕ № 107385 на площу 0,1180 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0014, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200081;
- серії ЯЕ № 107366 на площу 0,1158 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0015, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200063;
- серії ЯЕ № 107359 на площу 0,1149 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0016, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200056;
- серії ЯЕ № 107362 на площу 0,1177 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0017, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200059.
ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЖ № 025679 на площу 0,1187 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0026, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200548.
ОСОБА_4 видано державні акти:
- серії ЯЖ № 243478 на площу 0,1122 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0033, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200191;
- серії ЯЖ № 243477 на площу 0,1114 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0034, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200190.
ОСОБА_5 видано державний акт серії ЯЛ № 587678 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0043, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №°322180001009206.
ОСОБА_6  видано державні акти:
- серії ЯЛ № 588834 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0044, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322180001006767;
- серії ЯЛ № 588836 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0045, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322180001006769;
- серії ЯЛ № 588835 на площу 0,0728 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0046, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322180001006768.
ОСОБА_7 видано державні акти:
- серії ЯЖ № 690728 на площу 0,0922 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0047, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200389;
-серії ЯЖ № 690727 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0048, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200380;
- серії ЯЖ № 690732 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0049, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200393;
- серії ЯЖ № 690729 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0050, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200390;
- серії ЯЖ № 690730 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0051, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200391;
- серії ЯЖ № 690726 на площу 0,1000га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0052, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200395;
- серії ЯЖ № 690733 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0053, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200394;
- серії ЯЖ № 690731 на площу 0,1041 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0054, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200392.
Прокурор вважає, що вилучення спірних земель, зарахування їх до земель запасу, надання в оренду та їх подальша передача у приватну власність громадян відбулася з порушенням вимог земельного та лісового законодавства.
Зазначив, що в порушення наданих законодавством повноважень щодо порядку прийняття рішення від імені територіальної громади с. Нові Петрівці представницьким органом - сільською радою, виконавчий комітет Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області з перевищенням повноважень прийняв незаконне рішення від 25.02.2005 року № 24, оскільки перелік повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері регулювання земельних відносин, визначений ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є вичерпним, а отже, право виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо надання земельних ділянок комунальної власності у користування, законом не передбачено навіть при наявності нескасованого рішення про делегування таких повноважень виконавчому комітету ради.
Крім того установлено, що зазначене вище рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради прийнято поза межами компетенції, так як вказані землі відносились до земель лісогосподарського призначення державної форми власності.
Так, відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» від 04.08.2016 року № 512 та матеріалів лісовпорядкування 2003 року Першотравневого лісництва ДП «Київська ЛНДС» спірні земельні ділянки розташовані у кварталі 87 Першотравневого лісництва та є земельними ділянками лісового фонду.
Таким чином, спірні земельні ділянки відносились до земель лісогосподарського призначення та перебували у користуванні ДП «Київська ЛНДС», що підтверджується матеріалами лісовпорядкування.
Згідно ст. 12, ч. 1 ст. 20, ч. 1 сг. 122 та ч. 3 ст. 149 Земельного кодексу України, як виконавчі комітети так і ради не наділені повноваженнями щодо вилучення земель лісогосподарського призначення державної власності.
При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 149 ЗК України (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) вилучення вказаних вище земель входило до компетенції Київської обласної державної адміністрації.
Відповідно до ст.ст. 26, 33 ЗУ «Про місцеве самоврядування з Україні», ст. 33 Лісового кодексу України до повноважень сільських рад у сфері лісових відносин взагалі не відноситься питання щодо вилучення, припинення права користування або надання у власність земельних ділянок лісогосподарського призначення державної форми власності.
Отже, відповідно до положень вказаних статей вилучення земель лісогосподарського призначення державної власності належало до компетенції обласних державних адміністрацій, а не органів місцевого самоврядування та їх виконавчих комітетів.
Таким чином, оспорюване рішення виконавчого комітету прийнято Новопетрівською сільською радою в порушення вимог ст.ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст.ст. 3, 12, 22, 56, 57, 84, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, ст.ст. 31, 33, 57 Лісового кодексу України.
Також, за загальним правилом, визначеним у ст. 84 ЗК України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, серед іншого, і землі лісового фонду, крім випадків, визначеним цим Кодексом.
А єдиний можливий такий випадок передбачений ч. 2 ст. 56 даного Кодексу, згідно якої, громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.
Установлено, що спірні земельні ділянки в силу положень ст.ст. 19, 57, 84 ЗК України та ст. 5 ЛК України відносились до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувались для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України виходячи з наступного.
Зокрема, за інформацією ВО «Укрдержліспроект» від 04.08.2016 № 512 та Київського обласного та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства від 12.09.2016 року № 04-36/1962 спірні земельні ділянки накладаються на землі лісогосподарського призначення, кварталу 87 Першотравневого лісництва ДП «Київська ЛНДС» згідно планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, які додаються.
Крім того, надання спірних земельних ділянок в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005» та в подальшому у приватну власність громадян відбулось з порушенням порядку зміни їх цільового призначення.
Однак, Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства погодження на зміну цільового призначення вищевказаних земельних ділянок не надавалось та відповідні рішення органів державної влади про зміну цільового призначення земель лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб не приймались.
В порушення вимог ст. 20 ЗК України, ст. 57 ЛК України Вишгородською районною державною адміністрацією передано в оренду ТОВ «Рондо-2005» землі лісогосподарського призначення без погодження зміни цільового призначення органом лісового господарства, шляхом внесення змін до попереднього розпорядження адміністрації.
Таким чином, розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 25.07.2005 № 409, від 19.05.2006 № 282, від 14.09.2006 № 536, від 22.12.2006 № 769 та від 16.02.2016 № 83 видані, договір оренди земельної ділянки від 29.07.2005 року укладений, а також державні акти видані усупереч вимог ст. 19 Конституції України, ст.ст. 20, 56, 84 ЗК України та ст. 57 ЛК України, у зв`язку з чим підлягають визнанню недійсними судом в порядку передбаченому ст.ст. 152, 155 ЗК України.
Право відповідачів на спірні земельні ділянки виникло на підставі незаконних державних актів на право власності на земельні ділянки, що вказує на те, що до них перейшло право власності на спірні земельні ділянки від держави протиправно поза волею власника.
Зважаючи на те, що відповідачами спірні державні акти на право власності на земельні ділянки були зареєстровані у встановленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом визнання недійсними цих державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок на користь держави. А також є наявні підстави для витребування земельних ділянок з незаконного володіння в порядку ст. 388 Цивільного кодексу України.
Крім того, прокурор зазначав, що установлений ст. 257 ЦК України трьохрічний строк позовної давності щодо вимог про визнання недійсними вищезазначеного розпорядження та державного акту пропущено з поважних причин.
12.01.2018 року прокурор подав заяву про доповнення позовних вимог, мотивуючи тим, що після відкриття провадження у справі відповідачами долучено копію рішення 21 сесії 4 скликання Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 11.03.2005 року № 194-ХХХІ-ІV, яким затверджено рішення виконавчого комітету ради від 25.02.2005 року № 24. Вважає, що дане рішення є незаконним, прийняте з порушенням вимог законодавства.
На підставі викладеного, прокурор просив:
- визнати недійсним рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області «Про передачу земельних ділянок в землі запасу сільської ради» від 25.02.2005 № 24; 
- визнати недійсним рішення 21 сесії 4 скликання Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 11.03.2005 року № 194-ХХХІ-ІV; 
- визнати недійсними розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації «Про передачу в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005» під розміщення садівницького товариства» від 25.07.2005 № 409; від 25.07.2005 року «Про внесення доповнень до розпорядження голови адміністрації від 25.07.2005 № 409» від 19.05.2006 № 282; «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» від 16.02.2006 № 83; «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» від 14.09.2006 № 536; «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» від 22.12.2006 № 769; 
- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 6,9870 га від 29.07.2005 року, укладений між Вишгородською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005»; 
- визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані: 
ОСОБА_1  серії ЯЖ № 690734 площею 0,1200 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0002, серії ЯЖ № 690735 площею 0,1178 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0003, серії ЯЖ № 690737 площею 0,1138 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0004, серії ЯЖ № 690736 площею 0,1118 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0005; 
ОСОБА_2  серії ЯЕ № 107384 площею 0,1172 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0006, серії ЯЕ № 107357 площею 0,1168 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0007, серії ЯЕ № 107383 площею 0,1190 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0008, серії ЯЕ № 107358 площею 0,1200 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0009, серії ЯЕ № 107365 площею 0,1179 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0010, серії ЯЕ № 107361 площею 0,1200 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0011, серії ЯЕ № 107368 площею 0,1169 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0012, серії ЯЕ № 107360 площею 0,1194 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0013, серії ЯЕ № 107385 площею 0,1180га кадастровим номером 3221886000:04:123:0014, серії ЯЕ № 107366 площею 0,1158 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0015, серії ЯЕ № 107359 площею 0,1149 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0016, серії ЯЕ № 107362 площею 0,1177 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0017; 
ОСОБА_3  серії ЯЖ № 025679 площею 0,1187 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0026; 
ОСОБА_4  серії ЯЖ № 243478 площею 0,1122 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0033, серії ЯЖ № 243477 площею 0,1114 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0034; 
ОСОБА_5  серії ЯЛ № 587678 площею 0,1000 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0043, серії ЯЛ № 588834 площею 0,1000 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0044, серії ЯЛ № 588836 площею 0,1000 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0045, серії ЯЛ № 588835 площею 0,0728 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0046;
ОСОБА_7  серії ЯЖ № 690728 площею 0,0922 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0047, серії ЯЖ № 690727 площею 0,1000 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0048, серії ЯЖ № 690732 площею 0,1000 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0049, серії ЯЖ № 690729 площею 0,1000 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0050, серії ЯЖ № 690730 площею 0,1000 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0051, серії ЯЖ № 690726 площею 0,1000 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0052, серії ЯЖ № 690733 площею 0,1000 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0053, серії ЯЖ № 690731 площею 0,1041 га з кадастровим номером 3221886000:04:123:0054; 
- витребувати у власність держави в особі Кабінету Міністрів України з чужого незаконного володіння: від ОСОБА_7 земельні ділянки з кадастровими номерами 3221886000:04:123:0051, 3221886000:04:123:0052, 3221886000:04:123:0053, 3221886000:04:123:0054, 3221886000:04:123:0050, 3221886000:04:123:0049, 3221886000:04:123:0048 і 3221886000:04:123:0047; від ОСОБА_5 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0043; від ОСОБА_6 земельні ділянки з кадастровими номерами 3221886000:04:123:0044, 3221886000:04:123:0045 та 3221886000:04:123:0046; від ОСОБА_4  земельні ділянки з кадастровими номерами 3221886000:04:123:0034 та 3221886000:04:123:0033; від ОСОБА_3  земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0026; від ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами 3221886000:04:123:0002, 3221886000:04:123:0003, 3221886000:04:123:0004 і 3221886000:04:123:0005; від ОСОБА_2 земельні ділянки з кадастровими номерами 3221886000:04:123:0006, 3221886000:04:123:0007, 3221886000:04:123:0008, 3221886000:04:123:0010, 3221886000:04:123:0012, 3221886000:04:123:0014, 3221886000:04:123:0009, 3221886000:04:123:0011, 3221886000:04:123:0013, 3221886000:04:123:0015, 3221886000:04:123:0016 і 3221886000:04:123:0017. Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовий збір.
Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Київської обласної прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що надаючи оцінку спірним правовідносинам щодо вилучення з постійного користування ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» (далі - ДП «КЛНДС») спірних земель лісового фонду та віднесення їх до земель запасу на підставі рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради від 25.02.2005 № 24, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради від 11.03.2005 № 194, судом першої інстанції безпідставно не застосовано до даних правовідносин положення п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 12, ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст. 122 та ч. 3 ст. 149 Земельного кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до яких вилучення земель державної форми власності з постійного користування державних лісогосподарських підприємств для нелісогосподарських потреб не відноситься до повноважень виконавчих органів сільських рад, чи самих органів місцевого самоврядування, а належить до компетенції відповідних органів державної виконавчої влади.
Враховуючи, що рішення компетентного органу про припинення права постійного користування ДП «КЛНДС» не приймалось, судом безпідставно не застосовано до спірних правовідносин також положення ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України, згідно яких надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Посилаючись на положення ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України, згідно яких Кабінету Міністрів України належали повноваження на вилучення земель лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб площею понад 10 га, судом першої інстанції не враховано, що ні Кабінетом Міністрів України, ні Київською обласною державною адміністрацією, як уповноваженими органами державної виконавчої влади, рішення про вилучення спірних земельних ділянок не приймалось.
Враховуючи, що проект землеустрою чи будь-яка інша землевпорядна документація щодо формування земельної ділянки площею 7 га, як об`єкту цивільних правовідносин, не розроблялась, речові права ДП «КЛНДС» на спірні землі у законний спосіб припинені не були.
Також, надаючи оцінку законності розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 25.07.2005 № 409 «Про передачу в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005» під розміщення садівницького товариства», судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що у тимчасове користування TOB «Рондо-2005» для ведення колективного садівництва передано земельні ділянки лісогосподарського призначення (ліс та інші лісовкриті площі), що суперечить положенням ч. 1 ст. 57 Земельного кодексу України.
Згідно фактичних обставин справи, спірні земельні ділянки в силу положень ст.ст. 19, 57, 84 Земельного кодексу України та ст. 5 Лісового кодексу України відносились до земель державної власності лісогосподарського призначення та використовувались для ведення лісового господарства в порядку, визначеному Лісовим кодексом України.
Таким чином, ТОВ «Рондо-2005» на законних підставах право оренди спірних земель лісового фонду для сільськогосподарських потреб набути не могло, оскільки останні з постійного користування державного спеціалізованого лісогосподарського підприємства на момент укладення оскаржуваного договору оренди від 29.07.2005 вилучені не були, їх цільове призначення уповноваженим органом не змінювалось.
Також судом проігноровано ту обставину, що після укладення оскаржуваного договору оренди земельної ділянки від 29.07.2005 та прийняття розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 16.02.2006 № 83 про передачу частини спірних земель у приватну власність громадянам, в порушення вимог ст. 20 Земельного кодексу України, ст. 57 Лісового кодексу України, Вишгородською районною державною адміністрацією Київської області на підставі розпорядження від 19.05.2006 № 282 змінено цільове призначення спірних земель із земель лісового фонду на землі сільськогосподарського призначення, шляхом внесення доповнень у реалізоване розпорядження від 25.07.2005 № 409, за відсутності погодження органів виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища.
Крім того, в силу вимог п. г ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України несільськогосподарським підприємствам, яким є ТОВ «Рондо-2005», землі сільськогосподарського призначення могли надаватись лише для ведення підсобного господарства.
Також судом не враховано, що в силу вимог ст. 116 Земельного кодексу України, ст. 50 Земельного кодексу України формування та відведення спірних земельних ділянок у приватну власність відбулось без розробки проектів землеустрою, на підставі технічної документації із землеустрою.
Більше того, поза увагою суду залишилась загалом та обставина, що предметом спору по суті є землі лісогосподарського призначення, стосовно яких законом установлено обмеження щодо використання в цивільному обороті, оскільки усі ліси України є її національним багатство. 
Незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, усі ліси на території України становлять державний лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.
Суперечливим, та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, є твердження суду щодо недоведеності належності спірних земельних ділянок до земель лісового фонду, що перебували у постійному користуванні ДП «КЛНДС», оскільки вказаний факт підтверджений належним доказом, зокрема матеріалами ВО «Укрдержліспроект», наданими з листом від 04.08.2016 №512.
Навпаки, оскаржуване рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради від 25.02.2005 № 24, затверджене рішенням Новопетрівської сільської ради від 11.03.2005 № 194, містить вказівку на вилучення спірних земель з постійного користування ДП «КЛНДС»; землевпорядна документація щодо відведення в оренду ТОВ «Рондо-2005» містить погодження постійного користувача ДП «КЛНДС» від 25.01.2005; ТОВ «Рондо-2005» 05.04.2005 були сплачені збитки лісогосподарського виробництва, які в силу вимог ст. 156 Земельного кодексу України відшкодовувались постійним землекористувачам у випадках вилучення лісових земель для потреб, не пов`язаних із лісогосподарським виробництвом; оскаржуване розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 25.07.2005 № 409 містить вказівку на відведення в оренду саме земель лісу та лісовкритих площ; розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 1905.2006 № 282 містить вказівку на зміну цільового призначення із земель лісового фонду.
Таким чином, наявні в матеріалах справи докази та фактичні обставини однозначно свідчать про відведення спірних земель у приватну власність саме за рахунок ділянок лісового фонду.
Твердження суду щодо вибуття спірних земель у приватну власність за волею держави не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15, згідно якої в силу вимог ст. 14 Конституції України, рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте з порушенням вимог законодавства, не є вираженням волі держави на розпорядження спірним майном.
Відмовляючи у задоволенні позову, судом зазначено, що позбавлення відповідачів права власності матиме ознаки непропорційного втручання у гарантоване Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод право на мирне володіння майном.
Апелянт зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі 183/1617/16 звертала увагу на те, що у спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (ч. З ст. 13, ч. 7 ст. 41, ч. 1 ст. 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (ст.ст. 18, 19, п. «а» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України), які набуваються лише згідно із законом (ст. 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження.
Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим ст. І Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.
Так, згідно фактичних обставин справи, до прийняття оскаржуваних рішень Виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради та розпоряджень Вишгородської районної державної адміністрації Київської області спірні земельні ділянки перебували у постійному користуванні ДП «КЛНДС» як землі лісогосподарського призначення державної форми власності і вибули з власності держави незаконно.
За таких обставин, відмова у захисті права позивача з посиланням на положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод свідчить про надання переваги правам відповідача та порушення вимог ст. 6 Цивільного процесуального кодексу України.
Так, ст. 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Натомість, відповідачі набули право власності у спосіб, який за формальними ознаками має вигляд законного: юридичне оформлення права власності на землю стало можливим у результаті прийняття рішень суб`єктами владних повноважень, оформлення державних актів, цивільно-правових угод.
Водночас, в силу об`єктивних, видимих природних властивостей земельних ділянок, факту їх відведення за рахунок земель ДП «КЛНДС», відповідачі, проявивши розумну обачність, могли та повинні були знати про те, що ці ділянки належить до земель лісогосподарського призначення (близькі за змістом висновки, висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 372/2180/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 469/1203/15-ц, від 30.05.2018 у справі № 469/1393/16-ц).
Апелянт також звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що у мотивувальній частині рішення суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог. В той же час, районним судом безпідставно встановлено наявність чи відсутність факту спливу строку позовної давності.
Враховуючи, що у даній справі наявні всі правові підстави для задоволення позову у його матеріальному розумінні, апелянт просить врахувати, що для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі слід досліджувати питання її перебігу окремо за кожною звернутою до сторони, яка заявила про застосування наслідків спливу строку давності, позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.
У даній справі заяви щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності подано лише відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , до яких заявлено позовні вимоги щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 3221886000:04:123:0026 та 3221886000:04:123:0044, 3221886000:04:123:0045, 3221886000:04:123:0046, відповідно, загальною площею 0,3915 га зі спірних 3,3599 га.
За таких обставин, встановлення обставин перебігу строку позовної давності у даній справі підлягає виключно в межах позовних вимог, спрямованих до сторін спору, які подали відповідні заяви.
Звертає також увагу апеляційного суду на те, що судом першої інстанції зазначено про пропуск прокурором строку позовної давності, оскільки останньому з травня 2008 року було відомо про прийняття оскаржених розпоряджень щодо передачі земель у користування ТОВ «Рондо-2005» під розміщення садового товариства.
Водночас, у оскаржуваному рішенні взагалі не зазначено моменту, з якого уповноважений орган державної влади - Кабінет Міністрів України довідався або мав можливість довідатись про встановлені порушення вимог земельного та лісового законодавства, а також цивільних прав щодо спірних земель лісогосподарського призначення.
Відзивів на апеляційну скаргу, в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні прокурор Київської області підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Дяковський О.С., представник третьої особи ОСОБА_21 - адвокат Осадчий П.М. та представник третьої особи ОСОБА_39 - адвокат Ковальчук В.В. в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Колегія суддів враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.
Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення інших учасників справи відповідачів та третіх осіб про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права.
За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.
Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.372 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.
За таких обставин, обставин апеляційний суд в складі колегії суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, що не з`являлися в судові засідання протягом всього часу розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи учасників судового розгляду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скаргита скасування рішення суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.
Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради «Про передачу земельних ділянок в землі запасу сільської ради» від 25.02.2005 № 24 вилучено із земель Київської лісової науково-дослідної станції Першотравневого лісництва земельні ділянки площею 7,0 га та 4.0 га, що знаходяться на території сільської ради/за межами населеного пункту. Передано вказані земельні ділянки площею 7.0 га та 4.0 га до земель запасу сільської ради (т. 1 а.с. 138).
Рішенням Новопетріської сільської ради Вишгородського району Київської області 21 сесії четвертого скликання № 194 від 11.03.2005 року затверджено рішення виконкому сільської ради № 24 від 25.02.2005 року «Про передачу земельних ділянок в землі запасу сільської ради (т. 4 а.с. 70).
Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 25.07.2005 № 409 «Про передачу в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005» під розміщення садівницького товариства» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005», вилучено із земель запасу Новопетрівської сільської ради земельну ділянку площею 6,9870 га (ліси та інші лісовкриті площі) та надано її вказаному товариству в оренду терміном на 49 років під розміщення садівницького товариства на території Новопетрівської сільської ради за межами населеного пункту (т. 1 а.с. 134-135).
29.07.2005 року між Вишгородською районною державною адміністрацією Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005» укладено договір оренди, згідно якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку сільськогосподарського призначення під розміщення садівницького товариства за рахунок земель запасу Новопетрівської сільської ради, яка знаходиться на території сільської ради Вишгородського району Київської області за межами населеного пункту, строк оренди становить 49 років, земельна ділянка загальною площею 6,9870 га. Договір посвідчений державним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Єременко Т.М. та зареєстрований у Київській регіональній філії Центру ДЗК № 11 в книзі записів державної реєстрації договорів оренди за № 040534200013 від 01.08.2005 року (т. 1 а.с. 31-33).
Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 19.05.2006 № 282 «Про внесення доповнень до розпорядження голови адміністрації від 25.07.2005 № 409» доповнено п. 2 розпорядження від 25.07.2005 № 409 словами «та змінити їх цільове призначення із земель лісового фонду на землі сільськогосподарського призначення» (т. 1 а.с. 136).
Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 16.02.2006 № 83 «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» затверджено технічну документацію щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки членам СТ «Любисток» та передано у власність членам садівницького товариства «Любисток» земельні ділянки загальною площею 1,877 га, зокрема:
-  ОСОБА_9 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0002 площею 0,1200 га;
-  ОСОБА_10 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0003 площею 0,1178 га;
-  ОСОБА_11 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0004 площею 0,1138 га;
-  ОСОБА_12 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0005 площею 0,1118 га;
-  ОСОБА_13 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0006 площею 0,1172 га;
-  ОСОБА_14 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0007 площею 0,1168 га;
-  ОСОБА_15 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0008 площею 0,1190 га;
-  ОСОБА_16 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0009 площею 0,1200 га;
- ОСОБА_17 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0010 площею 0,1179 га;
-  ОСОБА_18 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0011 площею 0,1200 га;
-  ОСОБА_19 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0012 площею 0,1169 га;
-  ОСОБА_20 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0013 площею 0,1194 га;
-  ОСОБА_21 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0014 площею 0,1180 га;
-  ОСОБА_43 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0015 площею 0,1158 га;
-  ОСОБА_42 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0016 площею 0,1149 га;
-  ОСОБА_8 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0017 площею 0,1177 га.
Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 14.09.2006 № 536 «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» затверджено технічну документацію щодо виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки членам СТ «Любисток» та передано у власність членам садівницького товариства «Любисток» земельні ділянки загальною площею 0,7666 га, зокрема:
-  ОСОБА_31 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0051 площею 0,1 га;
-  ОСОБА_32 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0026 площею 0,1187 га;
-  ОСОБА_33 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0046 площею 0,0728 га;
-  ОСОБА_34 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0034 площею 0,0829 га;
-   ОСОБА_44 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0049 площею 0,1000 га;
-  ОСОБА_36 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0044 площею 0,1000 га;
-  ОСОБА_38 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0047 площею 0,0922 га;
-  ОСОБА_37 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0053 площею 0,1000 га (т. 1 а.с. 289-131)
Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 22.12.2006 № 769 «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» затверджено технічну документацію та передано у власність членам садівницького товариства «Любисток» земельні ділянки загальною площею 0,7163 га, зокрема:
-  ОСОБА_24 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0033 площею 0,1122 га;
-  ОСОБА_25 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0050 площею 0,1000 га;
-  ОСОБА_26 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0052 площею 0,1000 га;
-  ОСОБА_27 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0054 площею 0,1041 га;
-  ОСОБА_28 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0048 площею 0,1000 га;
-  ОСОБА_29 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0045 площею 0,1000 га;
-  ОСОБА_30 земельну ділянку з кадастровим номером 3221886000:04:123:0043 площею 0,1000 га. (т. 1 а.с. 131-133).
В подальшому, вказаними вище громадянами на підставі ряду цивільно-правових угод відчужено належні їм земельні ділянки на користь третіх осіб, у зв`язку з чим управлінням земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області та управлінням Держкомзему у Вишгородському районі Київської області видано державні акти на право власності на земельні ділянки. Зокрема:
ОСОБА_1 видано державні акти:
- серії ЯЖ № 690734 на площу 0,1200 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0002, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200384;
- серії ЯЖ № 690735 на площу 0,1178 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0003, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200385;
- серії ЯЖ № 690737 на площу 0,1138 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0004, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200387;
- серії ЯЖ № 690736 на площу 0,1118 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0005, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200386.
ОСОБА_2  видано державні акти:
- серії ЯЕ № 107384 на площу 0,1172 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0006, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200082;
- серії ЯЕ № 107357 на площу 0,1168 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0007, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200054;
- серії ЯЕ № 107383 на площу 0,1190 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0008, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200080;
- серії ЯЕ № 107358 на площу 0,1200 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0009, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200055;
- серії ЯЕ № 107365 на площу 0,1179 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0010, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200062;
- серії ЯЕ № 107361 на площу 0,1200 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0011, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200058;
- серії ЯЕ № 107368 на площу 0,1169 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0012, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200065;
- серії ЯЕ № 107360 на площу 0,1194 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0013, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200057;
- серії ЯЕ № 107385 на площу 0,1180 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0014, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200081;
- серії ЯЕ № 107366 на площу 0,1158 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0015, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200063;
- серії ЯЕ № 107359 на площу 0,1149 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0016, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200056;
- серії ЯЕ № 107362 на площу 0,1177 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0017, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200059.
ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЖ № 025679 на площу 0,1187 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0026, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010734200548.
ОСОБА_4  видано державні акти:
- серії ЯЖ № 243478 на площу 0,1122 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0033, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200191;
- серії ЯЖ № 243477 на площу 0,1114 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0034, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200190.
ОСОБА_5  видано державний акт серії ЯЛ № 587678 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0043, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №°322180001009206.
ОСОБА_6 видано державні акти:
- серії ЯЛ № 588834 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0044, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322180001006767;
- серії ЯЛ № 588836 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0045, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322180001006769;
- серії ЯЛ № 588835 на площу 0,0728 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0046, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 322180001006768.
ОСОБА_7  видано державні акти:
- серії ЯЖ № 690728 на площу 0,0922 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0047, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200389;
- серії ЯЖ № 690727 на площу 0,1000га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0048, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200380;
- серії ЯЖ № 690732 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0049, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200393;
- серії ЯЖ № 690729 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0050, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200390;
- серії ЯЖ № 690730 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0051, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200391;
- серії ЯЖ № 690726 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0052, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200395;
- серії ЯЖ № 690733 на площу 0,1000 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0053, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200394;
- серії ЯЖ № 690731 на площу 0,1041 га, кадастровий номер: 3221886000:04:123:0054, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010834200392 (т. 1 а.с. 34-127).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що на час прийняття оскаржуваних розпоряджень Вишгородською райдержадміністрацією Київської області, які є предметом спору в даній справі, вони булиприйняті у межах повноважень, на підставі документів наданих відповідними установами у межах своєї компетенції. Таким чином, у даному випадку, безоплатне відчуження майна громадянам було здійснено шляхом прийняття рішень державним органом, тобто внаслідок реалізації волі держави на розпорядження державною власністю. Позбавлення відповідачів права власності на земельні ділянки буде мати ознаки непропорційного втручання держави в їх право власності, оскільки вказані особи набули права власності на підставі рішення та волі держави. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що на момент винесення оспорюваних розпоряджень у ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» виникло право постійного користування спірною земельною ділянкою. Отже, позиція прокурора про належність спірних земельних ділянок до земель лісового фонду, що перебувають в постійному користуванні ДП «Київська лісова науково-дослідна станція» не доведена. 
Зазначаючи про не доведення позивачем заявленого позову, суд першої інстанції зробив також висновок про те, що позивачем пропущений строк позовної давності та не надано належних і обґрунтованих доводів для його поновлення, оскільки, органам прокуратури було відомо про прийнятті оскаржувані розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області ще у 2008 році та дані розпорядження проходили процедуру перевірки.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають встановленим по справі обставинам та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Згідно зі ст.13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до ст. 1 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Статтею 19 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема, землі лісогосподарського призначення.
Відповідно до ст.20 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.
Згідно зізмістом ст. 55 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.
Відповідно до ст.3 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать ЗК України.
У п. 2 ст. 5 ЛК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення визначення їх меж провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством. 
Згідно зі ст. 6 ЛК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) усі ліси в Україні є власністю держави. Від імені держави лісами розпоряджається Верховна Рада України. Верховна Рада України делегує відповідним Радам народних депутатів свої повноваження щодо розпорядження лісами, визначені цим Кодексом та іншими актами законодавства. Ради народних депутатів в межах своєї компетенції надають земельні ділянки лісового фонду у постійне користування або вилучають їх в порядку, визначеному Земельним та цим кодексами.
Відповідно до ч.. 1-4 ст. 9 ЛК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), користування земельними ділянками лісового фонду може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування  земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи (далі - постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського  господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У постійне користування для цієї ж мети окремі земельні ділянки лісового фонду площею до п`яти гектарів, якщо вони входять до складу угідь селянських (фермерських) господарств, можуть також надаватися громадянам із спеціальною підготовкою.
Право постійного користування земельними ділянками лісового фонду посвідчується державним актом на право постійного  користування землею.
До одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування (п.5 Прикінцевих положень ЛК України)
Так, згідно листа Українського державного проектного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект» № 512 від 04 серпня 2016 року та наданих ним же фрагментів публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталу № 87 та його виділами земель лісового фонду Першотравневого лісництва ДП «Київська ЛНДС» за даними лісовпорядкування 2003 року, фрагментами з публічної кадастрової карти України з нанесеними межами кварталу 87 та його виділами, межі кварталу 75 земель лісового фонду Першотравневого лісництва ДП «Київська ЛНДС» за даними лісовпорядкування 2014 року та межами земельних ділянок за вказаними кадастровими номерами, земельні ділянки, зокрема, з кадастровими номерами 3221886000:04:123:0153-3221886000:04:123:0020, 3221886000:04:123:0009- 3221886000:04:123:0152 накладаються одна на одну. (том 1 а.с. 27-29)
В матеріалах справи також наявний проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ТОВ «РОНДО - 2005» передбачених для розміщення садівницького товариства на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області. (том 2 а.с. 12-76) З Акту вибору та обстеження земельних ділянок, передбачених для надання в оренду терміном на 49 років ТОВ «РОНДО-2005» від 20.02.2005 року вбачається, що комісія провела обстеження земельних ділянок загальною площею близько 7,0 га (ділянка 1 - близько 3,0 га, ділянка 2 - близько 4,0 га). Встановлено, що обидві ділянки: ділянка 1 площею 3,0 га та ділянка 2 площею 4,0 га  знаходяться в західній частині Новопетрівської сільської ради за межами села в районі Київської ЛНДС Першотравневого лісництва квартал 87. Ділянки вкриті лісовою та травянистою рослинністю. (том 2а.с. 58-59)
Аналізуючи наведені вище докази, колегія суддів приходить до висновку, що на час прийняття рішення № 24 від 25.02.2005 року виконкомом Новопетрівської сільської ради та Вишгородською районною державною адміністрацією оспорюваних розпоряджень, встановлено, що спірні земельні ділянки накладаються на землі лісового фонду, відносяться до земель лісогосподарського призначення та перебували в постійному користуванні ДП «Київська лісова науково дослідна станція». 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про недоведеність прокурором належності спірних земельних ділянок до земель лісового фонду, які перебувають в постійному користуванні ДП «Київська лісова науково-дослідна станція», не ґрунтуються на матеріалах справи.
Пунктом «ґ» частини 4 статті 84 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", пункту 5 частини першої статті 31 ЛК України до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин належить, зокрема, передання у власність земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території.
Порядок вилучення земельних ділянок визначає стаття 149 ЗК України, за приписами якої земельні ділянки, надані у постійне користування, зокрема, із земель державної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за згодою землекористувачів за рішеннями Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій відповідно до їх повноважень.
Частина шоста статті 149 ЗК України встановлює, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті.
Відповідно до частини п`ятої статті 149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: 
а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті.
Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб,ліси першої групи площею понад 10 гектарів, а  також  земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Отже, згідно з наведеними приписами, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) вилучення для нелісогосподарських потреб спірної земельної ділянки державної власності, що віднесена до земель лісогосподарського призначення та перебувала у постійному користуванні ДП "Київська ЛНДС", а також передання у приватну власність такої ділянки належало до повноважень Київської ОДА.
З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка площею 7,0 га перебувала у державній власності, мала лісогосподарське призначення, у постійного землекористувача (ДП "Київська ЛНДС") у встановленому порядку повноважним органом (Київською ОДА) не вилучалась, а зміна її цільового призначення у передбаченому законом порядку не здійснювалась.
Отже, відсутність спрямованого на відчуження земельної ділянки рішення повноважного органу державної влади - Київської ОДА - означає, що держава як власник волю на відчуження цієї ділянки не виявляла.
З огляду на встановлені обставини та надані докази колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що при вилученні земельних ділянок лісогосподарського призначення, Новопетрівська сільська рада Київської області вийшла за межі своїх повноважень, тому вимоги позивача в частині визнання недійсним рішення виконкому Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області «Про передачу земельних ділянок в землі запасу сільської ради» від 25.02.2005 № 24 в частині вилучення із земель Київської лісової науково-дослідної станції Першотравневого лісництва земельної ділянки площею 7.0 га, а також в частині визнання недійсним рішення 21 сесії 4 скликання Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 11.03.2005 року № 194-ХХХІ-ІV про затвердження рішення виконкому № 24 від 25 лютого 2005 року - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Визнання судом недійсним і скасування рішення органу місцевого самоврядування (сільської ради) про вилучення земельної ділянки з державного лісового фонду має наслідком недійсність наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право.
Так, наслідком недійсності рішення органу місцевого самоврядування про вилучення земель лісогосподарського призначення є недійсність розпоряджень Вишгородської РДА щодо подальшого вилучення спірної земельної ділянки із земель запасу Новопетрівської сільської ради, надання її в оренду ТОВ «РОНДО-2005» під розміщення садівницького товариства.
Крім того, обґрунтованими є доводи прокурора в частині порушення порядку зміни цільового призначення земельних ділянок.
За приписами частини четвертої статті 20 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. 
З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 25.07.2005 року № 409 «Про передачу в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005» під розміщення садівницького товариства» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005», вилучено із земель запасу Новопетрівської сільської ради земельну ділянку площею 6,9870 га (ліси та інші лісовкриті площі) та надано її вказаному товариству в оренду терміном на 49 років під розміщення садівницького товариства на території Новопетрівської сільської ради за межами населеного пункту.
При цьому, питання зміни цільового призначення земельних ділянок, які передаються під розміщення садівницького товариства, Вишгородською РДА не вирішувалось. 
Після цього, між Вишгородською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005» 29.07.2005 року укладено договір оренди, згідно якого нормативно грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 6,9870 га становить 316 376,94 грн.
Також, розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 19.05.2006 року № 282 «Про внесення доповнень до розпорядження голови адміністрації від 25.07.2005 № 409» доповнено п. 2 розпорядження від 25.07.2005 № 409 словами «та змінити їх цільове призначення із земель лісового фонду на землі сільськогосподарського призначення».
В той же час, згідно вимог ч. 3 статті 57 Лісового кодексу України в редакції станом на час ухвалення розпорядження № 282 від 19.05.2006 року, зміна цільового призначення земельних лісових ділянок здійснюється за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища.
Однак, з матеріалів справи вбачається, що Київським обласним управлінням лісового та мисливського господарства погодження на зміну цільового призначення вищевказаних земельних ділянок не надавалось.
Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель (стаття 21 ЗК України).
З урахуванням наведених вище вимог закону та встановлених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги про те, що спірні земельні ділянки державного лісового фонду неправомірно вибули із володіння держави та землекористувача ДП «Київська лісова науково-дослідна станція», оскільки при їх вилученні у попереднього користувача та зміні їх цільового призначення Новопетрівською сільською радою та Вишгородською районною державною адміністрацією не було дотримано вимог ст.149 ЗК України та ст. 59 ЛК України.
Отже, висновки суду першої інстанції про недоведеність прокурором заявлених позовних вимог є помилковими, не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
З наведених підстав, колегія суддів приходить до висновку, що оспорювані розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації, в тому числі і розпорядження «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» від 16.02.2006 № 83; «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» від 14.09.2006 № 536; «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» від 22.12.2006 № 769 є незаконними.
Стосовно вимог позивача в частині визнання недійсними договору оренди, укладеного між Вишгородською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005» 29.07.2005 року, а також державних актів, виданих на підставі незаконних розпоряджень Вишгородської РДА, слід зазначити таке.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 57 постанови від 5 червня 2018 року по справі № 338/180/17 звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. 
Велика Палата Верховного Суду погоджується з цим висновком Верховного Суду України, оскільки задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речовоправовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. 
Велика Палата Верховного Суду вважає, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає, що в у даній справі вимоги прокурора, який звернувся в інтересах держави про витребування земельних ділянок від останніх набувачів, в частині визнання недійсним договору оренди, укладеного між Вишгородською районною державною адміністрацією та товариством з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005» 29.07.2005 року, а також державних актів, які посвідчують право власності відповідачів, задоволенню на підлягають, оскільки не є ефективним способом захисту порушеного права власника. 
Щодо витребування земельної ділянки.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).
Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.
Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України).
Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Такі правові висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. 
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним з питань застосування та наслідків дії його норм.
Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення ЄСПЛ від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення ЄСПЛ від 02 листопада 2004 року в справі "Трегубенко проти України").
Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" ЄСПЛ, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою досить широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.
Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Будь-які приписи, зокрема і приписи Конвенції, слід застосовувати з урахуванням обставин кожної конкретної справи, оцінюючи поведінку усіх сторін спору, а не лише органів державної влади та місцевого самоврядування.
Право держави витребувати земельну ділянку, належну до земель лісогосподарського призначення, з огляду на доведену незаконність і безпідставність її відчуження на користь фізичної особи передбачене в чинному законодавстві України. Відповідні приписи стосовно охорони вказаної категорії земель і регламентування підстав для витребування майна з чужого незаконного володіння є доступними, чіткими та передбачуваними.
Колегією суддів по справі встановлено, що земельні ділянки лісового фонду загальною площею 7,0 га були передані у власність третім особам, а в подальшому перейшли у власність відповідачів, вибули з державної власності поза волею власника - держави Україна без дотримання передбаченої законом процедури вилучення у постійного користувача ДП «Київська лісова науково-дослідна станція».
Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції втручання у право на мирне володіння майном є таким, що ґрунтується на національному законі, переслідувало легітимну мету та відповідає заходу, пропорційному легітимній меті втручання у право.
У спорах стосовно земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, інших земель, що перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси, зокрема, у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України). Ці інтереси реалізуються через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт "а" частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України), та через інші законодавчі обмеження. Заволодіння приватними особами такими ділянками всупереч чинному законодавству, зокрема без належного дозволу уповноваженого на те органу, може зумовлювати конфлікт між гарантованим статтею 1 Першого протоколу до Конвенції правом цих осіб мирно володіти майном і правами інших осіб та всього суспільства на безпечне довкілля.
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.
Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання, зокрема з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів.
Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ від 20 жовтня 2011 року в справі "Рисовський проти України", заява № 29979/04, від 16 лютого 2017 року в справі "Кривенький проти України", заява № 43768/07).
Щодо строків позовної давності.
Частиною другою статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.
За частиною другою статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення прокурора до суду з позовом) у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.
Одним з таких органів є прокуратура, на яку пунктом 2 статті 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.
Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").
Аналізуючи відповідність обставин справи та дій державних органів відповідно до Конвенції, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.
Прорахунки або помилки державних органів повинні слугувати на користь потерпілих, насамперед у разі, якщо це не впливає на інші приватні інтереси. Іншими словами, тягар ризику будь-якої помилки, зробленої державною владою, має нести держава, і помилки не повинні виправлятися за рахунок відповідної особи.
Також Європейський суд з прав людини зазначив, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу "належного урядування" та вимозі "законності", закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Європейський суд з прав людини у справі "Dacia S.R.L." проти Молдови" від 18 березня 2008 року (Dacia S.R.L. v. Moldova,заява № 3052/04) встановив, що припис Цивільного кодексу Молдови, згідно з яким позовна давність не поширювалася на позови державних організацій про повернення державного майна з незаконного володіння інших організацій чи громадян сам по собі суперечить статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки у справі не було надано жодних аргументів на обґрунтування, чому державні організації у цих випадках мають бути звільнені від обов`язку додержуватися установлених строків давності, котрі б в аналогічних ситуаціях перешкодили розгляду позовів, поданих приватними особами чи компаніями. Це, на думку Європейського суду з прав людини, потенційно може призводити до руйнування багатьох усталених правовідносин і надає дискримінаційну перевагу державі без будь-якої переконливої підстави (§ 76). Європейський суд з прав людини констатував, що зміна правовідносин, які стали остаточними внаслідок спливу позовної давності або повинні були б стати остаточними, якби строк позовної давності було застосовано без дискримінації на користь держави, є несумісним із принципом правової визначеності (§ 77).
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.
За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).
Разом з тим статтею 45 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення прокурора до суду із цим позовом) встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).
При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.
Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.
На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 25 березня 2015 року у справі № 3-21гс15230, від 22 квітня 2015 року у справі № 3-54гс1524, від 13 травня 2015 року у справі №3-126гс1525, від 13 травня 2015 року у справі №3-54гс1526, від 01 липня 2015 року у справі № 6-178цс1527, постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №372/1036/15-ц, провадження № 14-252цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, провадження № 14-381цс18.
Оскільки держава зобов`язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, яку покликані підтримувати норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.
Прокурор у даній справі звернувся до суду із позовом в інтересах державі в особі Кабінету Міністрів України, який, в силу вимог статті 149 ЗК України, в редакції на час подання позову до суду, наділений повноваженнями щодо розпорядження землями лісу.
Так, відповідно до частини 9 статті 149 ЗК України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї  статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу. 
В такій редакції частина 9 статті 149 ЗК України викладена після внесених змін Законом № 3404-IV ( 3404-15 ) від 08.02.2006.
До внесення вказаних змін, станом на час прийняття виконкомом Новопетрівської сільської ради Київської області оскаржуваного рішення № 24 від 25.02.2005 року «Про передачу земельних ділянок в землі запасу сільської ради», такі повноваження належали обласним державним адміністраціям.
У даній справі встановлено, що прокуратурою Київської області у червні 2007 року проводилась перевірка додержання вимог законодавства щодо використання та охорони земель, в тому числі лісового фонду, на території Вишгородського району.
У зв`язку із проведенням вказаної перевірки прокуратурою Київської області 20.06.2007 року на ім`я директора Київської науково-дослідної станції надіслано Вимогу №07/4-395 в порядку ст. ст. 8,20 Закону України «Про прокуратуру» щодо надання інформації та документів, зокрема: 
- статутних документів КЛНДС та Українського науково-дослідного інституту лісового господарства та агролісомеліорації ім. Г.Висоцького; 
- яка загальна площа земель КЛНДС станом на 01.01.03 та на даний час;
- як змінювалась площа земель (в сторону збільшення та зменшення) протягом 2004, 2005, 2006 та поточного періоду 2007 року;
- які земельні ділянки вилучались у підприємства та кому саме надавались вилучені земельні ділянки;
- перелік погоджень, наданих КЛНДС на вилучення земельних ділянок протягом вказаного періоду.(том 3 а.с. 240)
У відповідь на вказану Вимогу прокурора, 17.07.2007 року ДП «КЛНДС» направлено листа із наданням інформації: площа земель Державного лісового фонду, що перебувають в постійному користуванні станцією на 01.01.2003 року становила понад 10 426 га, на даний час складає 10 355 га. (том 3 а.с. 241)
У додатках до листа надано інформацію про вилучені землі, динаміку вилучення земель протягом 2004,2005, 2006 та поточного періоду 2007 року, перелік погоджень КЛНДС на вилучення земельних ділянок. (том 3 а.с. 242)
Доданий КЛНДС перелік містить інформацію про вилучення земельної ділянки площею 6,99 га з кварталу 87 виділи 1,2,7,8,10,11,12,13,14 за розпорядженням Вишгородської РДА № 409 від 25.07.2005 року на користь ТОВ «РОНДО - 2005».
Крім того, з наявних в матеріалах справи документів вбачається також, що 20.06.2007 року з метою проведення перевірки додержання вимог законодавства щодо використання та охорони земель, в тому числі і лісового фонду, прокуратура Київської області в порядку ст.ст. 8, 20 Закону України «Про прокуратуру» направляла аналогічну вимогу на імя начальника Вишгородського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_45 . Зокрема, витребовувалась інформація щодо загальної площі земель, які перебувають в користуванні лісогосподарських підприємства району  станом з 01.01.2003 року і по даний час, які зміни відбувались із площею цих земель за вказаний період, які земельні ділянки передавались та вилучались у підприємств та кому насме надавались вилучені земельні ділянки. (том 3 а.с. 243)
Також, 07.09.2007 року прокуратурою Київської області до Вишгородського районного відділу земельних ресурсів у зв`язку із проведенням перевірки направлено вимогу щодо надання списку всіх випадків вилучення на території Вишгородського району лісових земельних ділянок, із зазначенням площі, категорії, групи, місця розташування, органу, назви та дати відповідних рішень, за період з 2003 року по даний час; належним чином завірених копій документації щодо всіх вищезазначених земельних ділянок, стосовно вилучення, надання та подальшого відчуження останніх, включно до теперішніх власників та користувачів. (том 3 а.с. 244)
Вимога про надання документації щодо рішень та протоколів засідань ради з земельних питань за період з 2003 по 2007 року, документації щодо надання в оренду та у власність земельних ділянок, у вересні 2007 року направлялась прокуратурою Київської області і до голови Новопетрівської сільської ради Київської області. (том 3 а.с. 245)
З огляду на вказане, колегія суддів приходить до виснову про те, що прокуроратура Київської області під час проведення перевірки додержання вимог законодавства щодо використання та охорони земель, в тому числі і лісового фонду у Вишгородському районі Київської області, довідалася або могла довідатися на підставі витребуваних документів про порушення прав і законних інтересів Кабінету Міністрів України у період червень-вересень 2007 року, а тому саме з цього моменту необхідно відраховувати початок перебігу позовної давності для подання позову прокурором. 
В той же час, прокуратура Київської області пред`явила позов в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України у 2017 році, тобто з пропуском строку позовної давності.
Вирішуючи питання про застосування строку позовної давності, апеляційний суд враховує також наступне.
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).
З огляду на це у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності.
Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 391/1217/14-ц (провадження № 61-11197сво18).
Прокурор у цій справі пред`явив вимоги до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Вишгородської районної державної адміністрації про визнання недійсними рішення та розпоряджень, а також до відповідачів:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ОСОБА_7 про витребування на користь Кабінету Міністрів України спірної земельної ділянки з володіння відповідачів.
Заяви про сплив позовної давності у даній справі були подані відповідачами: ОСОБА_3 (том 3 а.с. 1, 30), ОСОБА_6 (том 3 а.с. 78), ОСОБА_5 (том 3 а.с. 111)
Таким чином, враховуючи, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позов прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України в частині вимог до відповідачів  ОСОБА_3  (земельна ділянка з кадастровим номером 3221886000:04:123:0026),ОСОБА_6 (земельні ділянки з кадастровими номерами 3221886000:04:123:0044, 3221886000:04:123:0045 та 3221886000:04:123:0046) та ОСОБА_5  (кадастровий номер 3221886000:04:123:0043) не підлягають задоволенню у зв`язку із пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачами.
Крім того, апеляційний суд відмовляє у задоволенні позову прокуратури Київської області до ОСОБА_2 в частині вимог про витребування земельних ділянок з кадастровими номерами:
3221886000:04:123:0010, 3221886000:04:123:0011, 3221886000:04:123:0012, 3221886000:04:123:0013, 3221886000:04:123:0014, 3221886000:04:123:0015, 3221886000:04:123:0016, 3221886000:04:123:0017, оскільки на час звернення позивача до суду із даним позовом право власності на вказані земельні ділянки було зареєстровано за ОСОБА_39 , яка не являється відповідачем у даній справі, жодних позовних вимог прокуратурою до неї заявлено не було. 
Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами: договорами купівлі-продажу земельних ділянок, державними актами про право власності на земельні ділянки, інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки (том 4 а.с. 96 -137)
Прокуратура Київської області зазначених обставин не спростувала, доказів щодо актуального на час розгляду справи апеляційним судом стану реєстрації права власності на спірні земельні ділянки, суду не надала. 
За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
У зв`язку з цим, суд першої інстанції повинен був неухильно додержуватися вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі, втім зі змісту оскаржуваного рішення, районний суд належним чином не визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, не дослідив усі наявні у справі докази та не надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень статті 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
На підставі викладеного із Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Вишгородської районної державної адміністрації, товариства з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005», Садівницького товариства «Любисток», ОСОБА_1 , ОСОБА_46 ,  ОСОБА_4 , ОСОБА_7 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог стягуються документально підтверджені судові витрати, понесені Київською обласною прокуратурою, а саме по 2713, 15 грн. судового збору сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 364, 367, 376, 381-384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури - задовольнити.
Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 вересня 2020 року скасувати.
Ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України задовольнити частково.
Визнати недійсним рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області «Про передачу земельних ділянок в землі запасу сільської ради» від 25.02.2005 № 24 в частині вилучення із земель Київської лісової науково-дослідної станції Першотравневого лісництва земельної ділянки площею 7.0 га.
Визнати недійсним рішення 21 сесії 4 скликання Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 11.03.2005 року № 194-ХХХІ-ІV «Про затвердження рішення виконкому №24 від 25 лютого 2005 року «Про передачу земельних ділянок в землі запасу сільської ради». 
Визнати недійсними розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації «Про передачу в оренду земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005» під розміщення садівницького товариства» від 25.07.2005 № 409; від 25.07.2005 року «Про внесення доповнень до розпорядження голови адміністрації від 25.07.2005 № 409» від 19.05.2006 № 282; «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» від 16.02.2006 № 83; «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» від 14.09.2006 № 536; «Про передачу у власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Любисток» від 22.12.2006 № 769. 
Витребувати у власність держави в особі Кабінету Міністрів України з чужого незаконного володіння
 від ОСОБА_7 земельні ділянки з кадастровими номерами:  3221886000:04:123:0051, 3221886000:04:123:0052, 3221886000:04:123:0053, 3221886000:04:123:0054, 3221886000:04:123:0050, 3221886000:04:123:0049, 3221886000:04:123:0048 і 3221886000:04:123:0047; 
від ОСОБА_4  земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221886000:04:123:0034 та 3221886000:04:123:0033; 
від ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221886000:04:123:0002, 3221886000:04:123:0003, 3221886000:04:123:0004 і 3221886000:04:123:0005; 
від ОСОБА_2 земельні ділянки з кадастровими номерами: 3221886000:04:123:0006, 3221886000:04:123:0007, 3221886000:04:123:0008, 3221886000:04:123:0009.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити 
Стягнути з Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, Вишгородської районної державної адміністрації, товариства з обмеженою відповідальністю «Рондо-2005», Садівницького товариства «Любисток», ОСОБА_1 , ОСОБА_46 ,  ОСОБА_4 , ОСОБА_7 на користь прокуратури Київської області судовий збір в розмірі по 2713 (дві тисячі сімсот тринадцять) гривень 15 коп. з кожного.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 20 вересня 2021 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                         Д.О. Таргоній
 
Судді:                                                                          С.А. Голуб 
 
                                                                                     Н.В. Ігнатченко