ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Херсон
справа № 655/539/19
провадження № 22-ц/819/1097/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (суддя-доповідач)	Пузанової Л.В.,	
суддів:	Склярської І.В.,	
  	Чорної Т.Г.,	
секретар	Автонагова Ю.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Горностаївського районного суду Херсонської області у складі судді Посунько Г.А. від 08 квітня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання батьківства, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі та гідності,
встановив:

У червні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання батьківства, в якому, пославшись на відомості, що засвідчують походження дитини від відповідача, а також на те, що запис про батька дитини було вчинено відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України – ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою, просила суд визнати ОСОБА_1 батьком її сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, вказавши батьком ОСОБА_4 ОСОБА_1 .
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, в якому, посилаючись на недостовірність викладеної у позовній заяві ОСОБА_3 інформації, поширення якої порочить його честь та гідність, просив суд визнати недостовірною інформацію про його батьківство відносно дитини ОСОБА_4 та зобов`язати ОСОБА_3 спростувати вказану інформацію.
У підготовчому судовому засіданні представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 заявив клопотання про призначення у справі судово-генетичної експертизи для встановлення спорідненості по крові між ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_4 .
На вирішення експертизи просив поставити питання: 1) чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .? 2) чи є ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_4 .? 
Проведення експертизи просив доручити Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.
Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року у справі призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 
чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с.Каїри Горностаївського району Херсонської області, біологічним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Горностаївка Херсонської області?
Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства Внутрішніх Справ України (м.Миколаїв вул.1 Воєнна,2-а). 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , від імені якого діє  ОСОБА_2 , посилаючись на те, що ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд, постановляючи вдруге ухвалу про призначення судово-генетичної експертизи за вже розглянутим клопотанням ОСОБА_3 , не врахував, що на стадії підготовчого судового провадження суд не може призначати вдруге судову експертизу.
Вважає, що суд з порушенням частин третьої та п`ятої статті 103 ЦПК України, без наведення відповідного обґрунтування, визначив експертну установу для проведення експертизи, не узгодивши цього питання зі сторонами, чим позбавив його можливості запропонувати експертну установу та відповідні питання експерту.
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач її доводи не визнала, ухвалу суду просить залишити без змін.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновок суду щодо необхідності призначення судової експертизи та наявності для цього підстав мотивовано тим, що для перевірки спорідненості по крові між ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_4 необхідні спеціальні знання в області генетики, тобто у сфері іншій, ніж право.
Із матеріалів справи слідує, що предметом спору, який виник між сторонами, є визнання батьківства за рішенням суду.
Порушене позивачем за первісним позовом питання врегульовано статтею 128 СК України, відповідно до частини другої якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлення судом наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи, відбувається на підставі доказів, обов`язок надання яких покладено нормами процесуального права на сторони та інших учасників справи.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що одним із засобів для встановлення певних обставин у справі є висновки експертів.
Відповідно до положень статті 102 ЦПК України висновок експерта-це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Предметом висновку експерта можу бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Згідно зі статтею 103 ЦПК України суд призначає експертизу за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Враховуючи, що для з`ясування питання щодо походження народженої ОСОБА_3 дитини від ОСОБА_1 (підтвердження або спростування зазначеного факту) необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, а саме: у сфері генетики, і жодною із сторін, в тому числі відповідачем за первісним позовом, висновки експертів з цього питання не надано, колегія суддів висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для призначення у справі судово-генетичної експертизи за клопотанням представника позивачки за первісним позовом вважає правильним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та як такі, що висновку суду не спростовують, підлягають відхиленню.
Зокрема, та обставина, що заява, на підставі якої суд вирішував питання про призначення експертизи, подана представником ОСОБА_3 на стадії підготовчого провадження повторно, не свідчить про порушення судом визначеного законом порядку призначення експертизи, оскільки нормами процесуального права сторона у цивільному процесі не обмежена у праві заявляти клопотання про витребування судом доказів повторно, якщо первісно заявлене аналогічне клопотання не знайшло свого вирішення.
Дійсно, ухвалою цього ж суду від 05.08.2020 року за клопотанням представника позивача за первісним позовом уже призначалася судово-генетична експертиза, на вирішення якої судом визначалося аналогічне питання, однак ця експертиза проведена не була в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 для проведення відбору порівняльних зразків біологічного матеріалу до експертної установи не з`явився.
08.02.2021 року Миколаївський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр, якому суд доручив проведення експертизи, повідомив суд про неможливість її проведення та повернув справу.
Статтею 109 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків ухилення від участі в експертизі та передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.
За змістом наведеної процесуальної норми її застосування є правом, а не обов`язком суду, тому суд першої інстанції правомірно повторно вирішив клопотання сторони про призначення судово-генетичної експертизи та задовольнив його, що не суперечить інтересам жодної із сторін в спорі, а навпаки- сприяє встановленню дійсних обставин справи та направлено на забезпечення інтересів малолітньої дитини- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо визначення його походження відповідно до норм сімейного законодавства.
Вирішення питання про призначення експертизи відбулося за участі сторін, в тому числі за участі представника скаржника- адвоката Гончарова М.В., який мав можливість реалізувати право ОСОБА_1 брати участь у погодженні експертної установи для проведення експертизи чи запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на його думку, потребує висновку експерта, в той час, як відповідно до положень статті 103 ЦПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом (частини третя, четверта статті 103 ЦПК України).
Не погоджуючись із визначеною судом експертною установою для проведення експертизи та заявляючи про позбавлення його можливості запропонувати відповідні питання експерту, скаржник як в суді першої інстанції, так і в апеляційній скарзі не обґрунтовує свою позицію з цього питання, не заявляє як про наявність підстав для відводу експертам визначеної судом експертної установи, так і про питання, роз`яснення яких, на його думку, додатково до визначених судом потребують висновку експерта.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права і підстави для його скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд 
постановив: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Горностаївського районного суду Херсонської області від 08 квітня 2021 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає
Головуючий                              Л. В. Пузанова

Судді:                                                              І. В. Склярська

               Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 15 липня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова