ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/5325/16                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
                             судді-доповідача:                       Собківа Я.М.,     
                                             суддів:                        Глущенко Я.Б., Черпіцької Л.Т.,
                          за участю секретаря:                        Яковіна Б.В.,    

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України на ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Національного Банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Український Інноваційний Банк", Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Український Інноваційний Банк" Біла Ірина Володимирівна, про визнання протиправними та скасування постанов і рішень, зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИВ:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявами про перегляд судового рішення за нововиявленними обставинами.  
Разом із заявами скаржниками було подано клопотання про поновлення строку, в яких вони просили поновити строк на подання заяв про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 та постановою Верховного Суду від 24.02.2021 по справі № 826/5325/16 та прийняти дані заяви до розгляду. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд за нововиявленними обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 року по справі № 826/5325/16.
Заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 року по справі № 826/5325/16 за нововиявленними обставинами повернуто заявникові без розгляду. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд за нововиявленними обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 року по справі № 826/5325/16. 
Заяву Національного банку України про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 року по справі № 826/5325/16 за нововиявленними обставинами повернуто заявникові без розгляду. 
Не погодившись із вказаними ухвалами суду, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України подали апеляційні скарги, в яких скаржники просять скасувати ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 травня 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.   
Апелянти мотивують свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.  
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, представників сторін та третіх осіб, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. 
В оскаржуваних ухвалах, Окружний адміністративний суд міста Києва виходив з того, що заявниками не наведено та не подано належних і допустимих доказів в підтвердження поважності причин пропущеного ними строку для звернення із заявами про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а отже наявні підстав для повернення вказаних заяв без розгляду.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до частин першої та другої  статті 361 КАС України  судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.
Аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.        
При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи.
Отже, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.
Частиною четвертою  статті 361 КАС України  визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Не відносяться до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи.
Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 3.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», п.40).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 року у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).
Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.
Ознаку «не були і не могли бути відомі особі» слід розглядати як сукупність цих двох необхідних умов, тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою для перегляду постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 за нововиявленими обставинами скаржниками зазначено пункт 3 частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Зокрема, заявники посилаються, що підставою для задоволення позову у справі №826/5325/16 було те, що судовим рішенням по справі №826/1162/16 скасовано рішення Національного банку України про віднесення ПАТ "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних та рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження у вказаному банку процедури тимчасової адміністрації. Тобто, оскаржувані у справі №826/5325/16 рішення Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ліквідації ПАТ "Укрінбанк" від 22.03.2016 №180 та від 22.03.2016 №385 є похідними від рішень, на підставі яких була розпочата процедура виведення з ринку неплатоспроможного ПАТ "Укрінбанк" і оскільки такі рішення були скасовані судом в межах розгляду справи №826/1162/16, то і похідні рішення також підлягають скасуванню.
Разом з тим, 24.10.2017 Верховним Судом України прийнято рішення у справі №826/1162/16, яким скасовано рішення судів попередніх інстанцій та прийнято нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи - публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк", ОСОБА_4 , про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.
Скаржниками заявлено аналогічні клопотання про поновлення строку, в яких зазначено, що постанову Верховного Суду України у справі №826/1162/16 прийнято 24.10.2017, тобто пропущено тридцятиденний строк, визначений статтею 363 КАС України для звернення з відповідними заявами.
Однак, скаржники посилаються на те, що у період з 24.10.2017 по 24.02.2021 справа №826/5325/16 перебувала на розгляді Верховного Суду і відповідно було відсутнє остаточне судове рішення по справі, тому оскільки остаточне рішення у справі було прийняте лише 24.02.2021, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України не могли звернутися із заявами про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами раніше.
Згідно з частиною першою статті 363 КАС України передбачено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подано учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Згідно частини третьої статті 363 КАС України цей строк не може бути поновлений.
Частиною третьою статті 364 КАС України передбачено, що до заяви додаються: у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення (пункт 4).
Посилання заявників на те, що у період з 24.10.2017 по 24.02.2021 справа №826/5325/16 перебувала на розгляді Верховного Суду і відповідно було відсутнє остаточне судове рішення по справі, що позбавляло Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України звернутися із заявами про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є безпідставними, необґрунтованими та правомірно відхилено судом першої інстанції, оскільки як передбачено частиною 1 статті 361 КАС України за нововиявленими обставинами може бути переглянуто судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили.
Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/5325/16 ухвалена 29.04.2016, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016.
Більш того, за результатами касаційного перегляду вказаних судових рішень ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 останні залишені без змін.
Отже, станом на момент прийняття 24.10.2017 Верховним Судом України судового рішення у справі №826/1162/16, постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 у справі №826/5325/16 набрала законної сили 13.07.2016.
Частиною 4  статті 366 КАС України  встановлено, що крім випадків, визначених  статтею 169 цього Кодексу, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами також повертається заявникові без розгляду, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого частиною першою  статті 363 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.
Отже, цей строк на подання заяви про перегляд може бути поновлено судом у разі наведення поважних причин його пропуску.
Питання ж поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, та/або були пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
При цьому, колегія суддів зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14 серпня 2020 року у справі № 536/2248/17.
Водночас, як правильно було встановлено судом першої інстанції заявниками у клопотанні про поновлення строку не надано до суду жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску звернення до суду із заявами про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 року у справі № 826/5325/16.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що обставини, наведені заявниками у клопотанні про поновлення строку звернення до суду були належним чином оцінені судом першої інстанції та правильно не прийняті до уваги.
Враховуючи наведене, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень. При цьому, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявниками було пропущено встановлений ст. 363 КАС України  за відсутності поважних на те причин, у зв`язку з чим такі заяви підлягають поверненню заявникам без розгляду. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до    ст. 242 КАС України,    рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваних ухвал із дотриманням норм процесуального права, а тому, підстав для їх скасування не вбачається.
Відповідно до ч. 1  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями  241,  250,  310,  312,  316,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України залишити без задоволення.           
Ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року залишити без змін.               
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

            Суддя-доповідач                                                                                   Собків Я.М.

  Суддя                                                                                                    Глущенко Я.Б.

             Суддя                                                                                                     Черпіцька Л.Т.

Повний текст постанови виготовлено - 26 липня 2021 року.