УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-8/2010
провадження № 61-12938ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І.,                     Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Синявською Інною Вальдемартівною, на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2010 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 25 червня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_1 , Львівське міське управління земельних ресурсів, Львівська міська рада про поділ частини домоволодіння, встановлення порядку користування земельною ділянкою, усунення перешкод та вселення,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2010 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Провадження у справі закрито.
 
Не погоджуючись із указаною ухвалою, 30 січня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про відновлення втраченого судового провадження у цій справі.
 
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2019 року відновлено втрачене судове провадження.
 
Ухвалу про відновлення втраченого провадження оскаржили до апеляційного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
 
ОСОБА_1 у листопаді 2019 року подала апеляційну скаргу на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2010 року про визнання мирової угоди.
 
Ухвалою від 18 листопада 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали та відкрито апеляційне провадження. 
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 25 червня 2021 року в складі колегії суддів Шеремети Н. О., Крайник Н. П., Цяцяка Р. П.:
-          апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено, ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження;
-          апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2010 року про визнання мирової угоди залишено без розгляду;
-          роз`яснено учасникам справи право на повторне звернення із заявою про відновлення втраченого судового провадження за наявності необхідних документів.
 
Апеляційний суд виходив із того, що зі змісту заяви ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження вбачається, що вона просить відновити втрачене судове провадження в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, що обслуговує вказану частину будинку згідно ідеальних частин. Ухвалою про відновлення втраченого провадження не вирішено заяву ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, що обслуговує вказану частину будинку згідно ідеальних частин, а відновлено втрачене судове провадження лише в частині окремих документів. При цьому, при затвердженні мирової угоди до уваги взято висновок судової будівельно-технічної експертизи, який не було відновлено, також не витребувано матеріали виконавчого провадження, хоча при розгляді питання про відновлення втраченого провадження суд бере до уваги і такі матеріали. Колегія суддів зробила висновок, що суд першої інстанції відновив не втрачене судове провадження, а окремі документи, що є недостатнім для точного відновлення втраченого судового провадження, що відповідно до частини третьої статті 494 ЦПК України є підставою для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відновлення втраченого провадження. Оскільки метою відновлення втраченого судового провадження є розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2010 року, то відмова в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відновлення втраченого судового провадження (справа №2-8/2010) перешкоджає розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2010 року, а тому відтак апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2010 року, підлягає залишенню без розгляду.
 
27 липня 2021 року ОСОБА_1 через представника подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2010 року та на постанову Львівського апеляційного суду від                     25 червня 2021 року.
 
Системне тлумачення частини другої статті 17, пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи, що ухвала Личаківського районного суду м. Львова від                        30 грудня 2010 року в апеляційному порядку не переглядалася, вона не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України. 
 
За таких обставин наявна передбачена пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України підстава для відмови у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали Личаківського районного суду м. Львова від                        30 грудня 2010 року.
 
Щодо оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 25 червня                        2021 року в частині вирішення питання щодо заяви про відновлення втраченого судового провадження.
 
Оскарження ухвали суду першої інстанції про відновлення повністю або частково втраченого судового провадження окремо від рішення суду передбачено пунктом 41 частини першої статті 353 ЦПК України.
 
Відповідно до статті 389 ЦПК України в касаційному порядку після перегляду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ухвали суду першої інстанції, вказані в пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 ЦПК України.
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали апеляційного суду про відновлення втраченого провадження слід відмовити.
 
Щодо оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 25 червня                        2021 року в частині залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2010 року без розгляду.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
Апеляційний суд після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2010 року про визнання мирової угоди, встановивши, що суд першої інстанції відновив втрачене судове провадження лише в частині окремих документів, яких недостатньо для точного відновлення такого провадження, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про відновлення втраченого провадження, дійшов обґрунтованого висновку про неможливість розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2010 року про визнання мирової угоди без відновленого втраченого провадження у цій справі та роз'яснив право на повторне звернення із заявою про відновлення втраченого судового провадження за наявності необхідних документів. 
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від                          19 грудня 1997 року).
 
Підстави вважати, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, відсутні.
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , підписаною адвокатом Синявською Інною Вальдемартівною, на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від                    30 грудня 2010 року та на постанову Львівського апеляційного суду від                       25 червня 2021 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                      В. І. Крат
 
                                                                                                                      М. М. Русинчук