ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2021 року м. Харків

Справа № 610/1709/20
Провадження № 22-ц/818/2567/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого                Кругової С.С.,
Суддів                        Котелевець А.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України,
Відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 15 січня 2021 року, постановлене суддею Храмцовим В.Б.,

у цивільній справі за позовом про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-

в с т а н о в и в :

У липні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 58627,38 грн на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 2102 грн.

Позов мотивований тим, що 28 червня 2017 року о 09 год. 20 хв. в м. Балаклія Харківської області на перехресті вул. Соборна та вул. Армійська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-21099» д.н.з.  НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1  та автомобіля «Geely-MR715A» д.н.з.  НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Geely-MR715A» д.н.з.  НОМЕР_2 та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу. 

Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 8 листопада 2017 року провадження по справі закрито, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, які не є реабілітуючими обставинами, а отже не спростовує наявність факту вини особи в скоєнні ДТП. Відповідно до наказу № 4861 від 23.05.2018 розмір регламентної виплати склав 57003, 38 гривень, яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 905167 від 24 травня 2018 року. Відповідно до звіту № 1484 про визначення вартості відновлюваного ремонту, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Geely-MR715A» д.н.з.  НОМЕР_2 становить 95088,29 грн, а ринкова вартість автомобіля «Geely-MR715A» д.н.з. НОМЕР_2 становить 77835,38 грн.

Вартість автомобіля «Geely-MR715A» д.н.з.  НОМЕР_2 після ДТП, відповідно до розрахунку вартості КТЗ становить 20832,00 грн. Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 1624,40 грн, які МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжного доручення № 901708 від 7 лютого 2018 року.

Таким чином до МТСБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації у повному обсязі регламентної виплати матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля автомобіля «Geely-MR715A» д.н.з.  НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, та позивачем були понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою, в розмірі 58627,38 гривень, які він просить стягнути з відповідача.

У відзиві на позов представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки постановою від 08.11.2017 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності відповідача через закінчення відповідних строків про притягнення до відповідальності, а також у постанові зазначено, що неможливо з`ясувати обставини скоєння правопорушення, визнавати винною чи невинною особу у скоєнні адміністративного правопорушення. На підставі наведеного вважала, що вину ОСОБА_1 не встановлено, а посилання на довідку №3017180637791189 є безпідставними та необґрунтованими, відтак підстав для виплати страхового відшкодування відповідачем відсутні, інші доводи щодо вини відповідача базуються на припущеннях самого позивача. Сам факт звернення позивача до страхової служби за виплатою та відсутність у відповідача полісу страхування не є підставою для стягнення з останнього такої виплати. 

У поясненнях по справі позивач вказував, що обставина, як закінчення на момент розгляду справи строків притягнення до адмінвідповідальності не є реабілітуючою обставиною (п.7 ст.247 КУпАП України), яка спростовує наявність вини, адже провадження у справі закрито не з підстав п.1 ст.247 КУпАП України у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Отже, у позивача наявні всі підстави для звернення із вказаним позовом, враховуючи також відсутність у відповідача відсутність страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 15 січня 2021 року позовні вимоги МТСБУ задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 08.11.2017 року (справа № 610/1798/17), провадження по справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тобто закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, а не з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення, тобто яка б свідчила про відсутність вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди і яке підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, при цьому саме ця норма є реабілітуючою. Тобто наведені обставини не спростовують факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Розмір регламентної виплати склав 57003, 38 грн., яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжних доручень № 905167 від 24.05.2018 року. Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 1624,40 грн., яке МТСБУ було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі. Враховуючи, що вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Geely-MR715A» д.н.з. НОМЕР_2 перевищує його ринкову вартість то розмір регламентної виплати склав 57003,38 грн. (77 835,38 - 20 832,00 грн.). Вартість проведення експертизи та встановлення розміру матеріального збитку становить 1624,40 грн. Загальний розмір витрат складає 58627,38 грн.

Відповідачем шкода до цього часу згідно отриманої ним претензії не відшкодована. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_1   на користь Моторного (транспортного) стахового бюро України (МТСБУ) слід стягнути кошти у розмірі 58 627, 38 грн. та судовий збір - 2102 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції  ОСОБА_1  звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, або змінити рішення суду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є необ`єктивним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права внаслідок неповноти судового розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд не врахував жодного доводу викладеного відповідачем, судом не враховано закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності та не встановлення вини особи, а рішення ґрунтується на припущеннях, трасологічну експертизу проведено не було, отже вину особи ОСОБА_1 не встановлено. 

Вказує на те, що судом також не було розглянуто питання щодо зменшення розміру відшкодування шкоди з огляду на положення ст.1193 ЦК України, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального стану, крім випадків коли шкоду завдано вчиненням злочину. Суд мав би враховувати, що відповідач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком та має статус дитини війни і тяжке матеріальне становище і право на пільги. Також викладає доводи відзиву на позов, зокрема, недоведеність вини відповідача та відсутність причинно-наслідкового зв`язку.

У письмових поясненнях по справі позивач МТСБУ просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, залишивши рішення суду без змін, повторюючи доводи аналогічних пояснень, викладених в суді першої інстанції. Також вказує, що згідно довідки №3017180637791180 відповідач порушив п.10.1 ПДР України, про що складено протокол про адміністративне правопорушення БР №098206 від 03.07.2017, де встановлено, що автомобілю постраждалої особи ОСОБА_2 було завдано механічних ушкоджень, що встановлює причинно-наслідковий зв`язок між діями позивача та ДТП, що сталося.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що 28 червня 2017 року о 09 год. 20 хв. в м. Балаклія Харківської області на перехресті вул. Соборна та вул. Армійська, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-21099» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 та автомобіля «Geely-MR715A» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Geely-MR715A» д.н.з. НОМЕР_2 та завдано шкоди власнику зазначеного транспортного засобу.

Відповідно до постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 08.11.2017 року (справа № 610/1798/17), провадження по справі закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, тобто закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду №3017180637791180 Національної поліції України ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.10.1 ПДР України. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено адміністративний протокол БР98206 за статтею 126 КУпАП України.

З матеріалів справи вбачається, що ані в адміністративній справі, а ні у даній цивільній справі трасологічних експертиз, або ж жодних інших висновків компетентних установ на спростування вищевказаних даних проведено та надано не було.

Відповідно до наказу № 4861 від 23.05.2018 та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 57003, 38 грн., яке МТСБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжних доручень № 905167 від 24.05.2018 року.

Розмір витрат на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку склав 1624,40 грн., яке МТСБУ було сплачено особам, які надавали послуги по врегулюванню по справі, здійснювали збір документів та визначення розміру завданої шкоди, що підтверджується платіжним дорученням № 901708 від 07.02.2018 року.

Відповідно до звіту № 1484 про визначення вартості відновлюваного ремонту, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Geely-MR715A» д.н.з. НОМЕР_2 становить 95088,29 грн., а ринкова вартість автомобіля «Geely-MR715A» д.н.з. НОМЕР_2 становить 77835,38 грн. 

Вартість автомобіля «Geely-MR715A» д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП, відповідно до розрахунку вартості КТЗ становить 20832,00 грн.

Отже, оскільки вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Geely-MR715A» д.н.з. НОМЕР_2 перевищує його ринкову вартість то розмір регламентної виплати склав 57003,38 грн. (77 835,38 - 20 832,00 грн.). Вартість проведення експертизи та встановлення розміру матеріального збитку становить 1624,40 грн. Загальний розмір витрат складає 58627,38 грн.

Враховуючи встановлені обставини, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції правомірно задовольнив позов із дотриманням норм матеріального та процесуального права, надавши правильну правову оцінку викладеним доводам учасників справи.

На спростування доводів апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції постанови про закриття адміністративної справи, судова колегія зазначає про таке.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував, що відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.                    

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 18 березня 2020 року у справі № 328/2750/18.

Аналіз положень статті 38 та пункту 7 частини 1 статті  247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення, проте жодним чином не вказує на відсутність вини певної особи у вчиненні такого правопорушення.

Закриття справи з вказаних підстав не є співрозмірним з підставами закриття, пов`язаними із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, що передбачені пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП. За наявності такої постанови у справі про адміністративне правопорушення, питання покладення цивільно-правової відповідальності на особу, вину якої не було встановлено, не відповідало б нормам чинного законодавства України.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, лише постанова суду про відсутність в діях водія складу або події відповідного адміністративного правопорушення звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Зазначена позиція відповідає правовим висновкам з висновками Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц.

Тобто, з резолютивної та мотивувальної частин судового рішення суду першої інстанції в адміністративній справі вбачається закриття провадження у справі на підставі п.7 ст.247 КУпАП, тобто за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. При цьому, висновок щодо з`ясування обставин скоєння правопорушення та встановлення вини особи не було зазначено не через відсутність цих обставин, а через відсутність підстав для їх встановлення у даному конкретному випадку у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності особи.

Протоколу про адміністративне правопорушення щодо іншого водія ОСОБА_2 не складалося.

Комплексна транспортно-трасологічна та авто-технічна екпертиза призначена постановою суду проведена не була. З часу її призначення 22.08.2017 та витребування на виконання клопотання експерта матеріалів з 10.10.2017 до ухвалення рішення 15.01.2021 року матеріали справи не містять відомостей, що відповідач сприяв проведенню призначеної експертизи.

Отже, належних та допустимих доказів на спростування своєї вини у ДТП, яка сталася 28 червня 2017 року ОСОБА_1 не надав. Тому, доводи апеляційної скарги в цій частині судова колегія відхиляє.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Таким чином, у зв`язку із настанням події, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило відшкодування шкоди.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відтак, як вже зазначалось, статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Встановивши факт настання страхової події, внаслідок якої позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі шкоду, заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу потерпілого, з урахуванням вимог статті 1191 ЦК України, суд першої інстанції дійшов, обґрунтованого висновку про наявність у позивача, після проведеної виплати потерпілій особі, права зворотної вимоги до відповідача, у зв`язку з чим з останнього на користь позивача підлягає стягненню в порядку регресу виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 58627,38 грн.

Доводи щодо застосування положень ч.4 ст.1193 ЦК України судова колегія не приймає, оскільки предметом спору є не відшкодування шкоди, а відшкодування в порядку регресу витрат, пов"язаних з регламентною виплатою, тому підстави для зменшення розміру відшкодування шкоди не можуть бути враховані. 

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та на законність судового рішення не спливають.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, у зв`язку з чим, на підставі положень ст.375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін.

Підстав для перерозподілу судових витрат не вбачається.

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 15 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в п.2.ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                        С.С. Кругова

Судді                                                                                А.В.Котелевець

Н.П. Пилипчук