Справа № 161/11338/21  Провадження № 33/802/656/21 	Головуючий у 1 інстанції:Кирилюк В. Ф. 	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., 
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, –  ОСОБА_1 ,
його захисника – адвоката Фідрі О.О.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника Фідрі О.О. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2021 року щодо  ОСОБА_1 , 

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.
Згідно з постановою  ОСОБА_1 визнаний винним за те, що 12 червня 2021 року о 18 год 27 хв у с. Підгайці, на вул. Литовська, 4, Луцького району Волинської області, він керував транспортним засобом, марки «RENAULT LOGAUNA» д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри, порушення координації рухів, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із рішенням суду, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оскаржує його з мотивів незаконності. Стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є не доведеною. Вважає, що працівники поліції запропонували особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, пройти огляд на стан сп`яніння лише на підставі показань свідків. Посилається на те, що  ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, передбачені ст.268 КУпАП. З огляду на наведене, просить скасувати рішення судді, а провадження у справі – закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши  ОСОБА_1  і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному  законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 12.06.2021 серії ДПР18 № 457774, 12 червня 2021 року о 18 год 27 хв у с. Підгайці, на вул. Литовська, 4, Луцького району Волинської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, марки «RENAULT LOGAUNA» д.н.з. НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри, порушення координації рухів, та від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку відмовився (а.с.1).
Протокол про адміністративне правопорушення підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, з відміткою: «згідний». Зауваження до протоколу відсутні (а.с.1).
Таким чином, ОСОБА_1 сам визнав факт порушення ним п.2.5 ПДР.
Протокол щодо ОСОБА_1 складався у присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які скріпили його своїми підписами (а.с.1).
Перебування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у стані алкогольного сп`яніння за кермом підтвердили у своїх письмових поясненнях свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.3-5).
У поданій апеляційній скарзі сторона захисту посилається на порушення поліцейськими процедури проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння, однак, на думку апеляційного суду, вона повністю відповідала вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.
Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Як вбачається з матеріалів справи, працівник поліції, виявивши у  ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запитав його: «Чому у такому стані сіли за кермо?», на що ОСОБА_1 відповів: «Проїхати 5 метрів додому і поставити машину.», що стверджується відеофіксацією з нагрудних камер працівників поліції (а.с.7, час відео: 00:01:27).
       На зауваження поліцейського, що ОСОБА_1 міг наробити біди, останній відповів, що з ним не сперечається (а.с.7, час відео: 00:01:45).
       На наступне запитання працівника поліції, де тверезий водій,  ОСОБА_1 вказав, що біля їхньої машини (а.с.7, час відео: 00:01:50).
Тобто, з огляду на викладене, водій  ОСОБА_1 не заперечував його перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Таким чином, вказаними відеозаписами ще раз спростовуються доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом та не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
А оскільки у водія  ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння по приїзду працівників поліції, останні мали право запропонувати йому пройти відповідно до встановленого порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
Згідно з ч.3 ст.266 КУпАП, у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Зазначені нормативно-правові акти регламентують, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме: незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.
Як убачається з відеозапису з бодікамер працівників поліції, ОСОБА_1 в автомобілі поліцейських відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці та у медичному закладі (а.с.7, час відео: 00:08:36, 00:08:46). 
Піддавати сумніву дані докази у апеляційного суду немає підстав.
Тому доводи захисника про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення є не доведеною, на переконання суду апеляційної інстанції, є голослівними.
Що стосується посилань в апеляційній скарзі про не роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції прав, передбачених ст.268 КУпАП, то вони є безпідставними, оскільки у відповідній графі протоколу є підпис ОСОБА_1 (а.с.1).
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, вважаю, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. А невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні, апеляційний суд розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності.
За таких обставин, вважаю висновки суду першої інстанції про порушення водієм  ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, тобто відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, правильними.
На думку апеляційного суду, накладаючи адміністративне стягнення, суд першої інстанції, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.
Нових доказів, які спростовували б висновки суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції надано не було. 
Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає. 
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу захисника Фідрі О.О. – залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2021 року щодо  ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду         В.П. Денісов