ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и
29 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/6123/19	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року (головуючий суддя Бойченко Ю.П.) у справі  № 280/6123/19 за позовом   фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС у Запорізькій області про  скасування рішень, - 
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа – підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому, з урахуванням уточнень від 08.01.2020, просив скасувати:
рішення від 03.10.2019 №0000781305 про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів); 
податкові повідомлення-рішення від 03.10.2019 №0000791305, від 03.10.2019 №0000811305, від 03.10.2019 №0000831305, винесені відповідачем.
Позовні вимоги обґрунтовані помилковістю висновків контролюючого органу про несвоєчасне перерахування (сплату) податку на доходи, військового збору та єдиного соціального внеску. Позивач зазначає, що відповідач помилково застосував до спірних правовідносин пп. 168.1.4. п. 168.1 ст.168 ПК України в редакції, що діяла до 01.01.2017.  Крім того, позивач вказує, що акт перевірки складено неуповноваженою особою та підписано не всіма інспекторами, які проводили перевірку.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.09.2020 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 03.10.2019 №0000791305 та від 03.10.2019 №0000811305.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 03.10.2019 №0000781305 про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів).
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Суд виходив з того,  що відповідачем не доведено правомірності застосовування штрафу за несвоєчасне перерахування позивачем під час виплати доходу (заробітної плати) податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 21  332,44 грн. та військового збору у загальному розмірі 1  775,86 грн. Жодних пояснень, яким чином встановлено несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору, якими документами це підтверджується, наданий позивачем до матеріалів витяг з акту перевірки не містить. Відповідачем акт перевірки в повному обсязі до справи не надано.
Стосовно наданих позивачем відомостей про виплату грошей та тверджень, що дата складання відомості не є тотожною даті виплати заробітної плати, суд зазначає, що у вказаних відомостях не вказано дати фактичної виплати доходу (заробітної плати), а отже вони не є доказами у розумінні  КАС України  та не підтверджують обставини, на які посилається позивач.
Щодо рішення від 03.10.2019 №0000781305 про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), суд першої інстанції встановив, що наявні у справі докази свідачть, що ЄСВ перераховано своєчасно. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, жодних пояснень та доказів на підтвердження правомірності цього рішення не надав.
В частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 03.10.2019 №0000831305 про застосування до позивача штрафних санкцій за неподання декларації платника єдиного податку суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з відсутності доказів, що позивачем подано податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 1 півріччя 2016 року. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично мотивована незгодою з висновками суду першої інстанції. Відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги наведені обставини, викладені в акті перевірки, що став підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій.   Відповідач наполягає на правомірності його висновків про наявність підстав для застосування до позивача штрафних застосування.
Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого письмового відзиву на апеляційну скаргу, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. 
В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції, викладені в заявах по суті справи. 
На виконання вимог суду апеляційної інстанції відповідачем подано додаткові документи, а саме: додатки до акту перевірки - довідки про нарахування та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору  з заробітної плати працівників позивача, результати перевірки щодо сплати суми єдиного внеску. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Виходячи з визначених вказаною правовою нормою повноважень суду апеляційної інстанції щодо перегляду рішення суду першої інстанції та доводів і вимог, викладених відповідачем в апеляційній скарзі, питання законності та обґрунтованості рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції в межах цього апеляційного провадження. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрований в якості фізичної особи – підприємця.
Головним управління ДПС у Запорізькій області проведено документальну планову виїзну перевірку платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками та з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 31.03.2016 по 31.12.2018 за результатами якої складено акт від 06.09.2019 р. № 6/08-01-33-05/ НОМЕР_1 .
Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:
п. 54.2 ст. 54, пп. 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 ст.168, п. 168.4 ст. 168, ст. 171 ПК України, а саме:   підприємцем проводилася виплата доходів (заробітна плата), але не своєчасно перераховано податок на доходи фізичних осіб у розмірі 21332,44 грн. (по даті виникнення податкового зобов`язання, тобто виплати доходу (зарплата) - момент виникнення податкового зобов`язання);
пп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX, п. 54.2 ст. 54, пп. 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5 п. 168.1 ст.168, п. 168.4 ст. 168, ст. 171 ПК України, а саме: підприємцем проводилася виплата доходів (заробітна плата), але не своєчасно перераховано військовий збір у розмірі 1 775,86 грн. (по даті виникнення податкового зобов`язання, тобто виплати доходу (зарплата) - момент виникнення податкового зобов`язання);
абз.2 п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: підприємцем проводилася виплата заробітної плати не в повному обсязі, а також не своєчасно сплачено під час виплати єдиний внесок (авансові внески) у розмірі 30979,59 грн. (по даті виплати доходу);
п. 296.3 ст. 296 ПК України, а саме: податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 1 півріччя 2016 року не подано.
На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС у Запорізькій області прийнято:
податкове повідомлення-рішення від 03.10.2019 №0000791305, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 15805,36 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб відповідно до п.127.1 ст.127 ПК України;
податкове повідомлення-рішення від 03.10.2019 №0000811305, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 1323,23 грн. за платежем військовий збір  відповідно до п.127.1 ст.127 ПК України;
податкове повідомлення-рішення від 03.10.2019 №0000831305, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 170,00 грн. за неподання  податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця відповідно до п.120.1 ст.120 ПК України;
рішення від 03.10.2019 №0000781305 про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), яким до позивача застосовано штраф в сумі 3097,96 грн. - 10% несплачених/несвоєчасно сплачених сум на підставі п.6 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Щодо питань правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 03.10.2019 №0000791305, №0000811305, яким до позивача застосовано штрафні санкції за несвоєчасну сплату податку на доходи фізичних осіб, військового збору.
Відповідно до п.127.1 ст.127 ПК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених  розділом IV  цього Кодексу.
Відповідно до ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.
Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.
Згідно приписів п.54.2 ст.52 ПК України грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою  розділом IV  цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.
Стаття 168 ПК України визначає порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб до бюджету.
Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України).
Згідно пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 186 ПК України в редакції, що діяла до 01.01.2017, якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом банківського дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).
Згідно пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 186 ПК України в редакції з 01.01.2017 якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).
Відповідно до пп. 168.1.6 п. 168.1 ст. 186 ПК України для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном «граничний термін сплати до бюджету податку» розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.
Відповідно до п.171.1 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.
Відповідно пп. 1.1-1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу.
Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.
Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.
Таким чином, є правильним висновок відповідача, що позивач зобов`язаний перераховувати до бюджету утриманий податок з доходів у вигляді заробітної плати, а також військовий збір, який сплачується із загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.
Визначальним є питання правильності застосування 
В спірному випадку відповідач в ході документальної планової перевірки, оформленої актом від 06.09.2019 р. № 6/08-01-33-05/ НОМЕР_1 , встановив, що позивач в період жовтень 2016 року – вересень 2017 року проводив виплату доходів (заробітна плата), але не сплатив податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 21332,44 грн. по даті виникнення податкового зобов`язання, тобто виплати доходу – момент виникнення податкового зобов`язання. 
В період жовтень 2016 року – лютий 2017 року позивач проводив виплату доходів (заробітна плата), але не своєчасно перерахував військовий збір на загальну суму 1775,86 грн. по даті виникнення податкового зобов`язання, тобто виплати доходу – момент виникнення податкового зобов`язання. 
Дані про нарахування та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати та про нарахування та перерахування до бюджету військового збору з заробітної плати відображені контролюючим органом в довідках, які є додатками до акту перевірки, відповідно, додаток № 3, додаток №4, копії яких подані відповідачем на вимогу суду апеляційної інстанції. 
Як вбачається з вказаних документів, а також розрахунку штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати працівників (додаток до податкового повідомлення-рішення від 03.10.2019 №0000791305), розрахунку штрафних санкцій по військовому збору (додаток до податкового повідомлення-рішення від 03.10.2019 №0000811305) висновки контролюючого органу про несвоєчасне перерахування позивачем під час виплати доходу (заробітної плати) податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 21332,44 грн. та військового збору у загальному розмірі 1775,86 грн. обґрунтовані приписами  пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 186 ПК України в редакції, що діяла до 01.01.2017.
Враховуючи, що контролюючим органом перевіркою охоплювався період після 01.01.2017, застосування вказаної норми є помилковим, що прямо впливає на правомірність відповідних висновків контролюючого органу про несвоєчасне перерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб і військового збору та застосування штрафних санкцій на підставі п.127.1 ст.127 ПК України.
Крім того, встановлені у справі фактичні обставини свідчать про невідповідність висновків контролюючого органу про порушення позивачем строків сплати (перерахування)  до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору, визначених діючими у відповідні періоди пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 186 ПК України,  наявним в матеріалах справи доказам, зокрема, банківським квитанціям, випискам банку.
Так, по податку на доходи фізичних осіб відповідачем  визначено як несвоєчасно сплачену суму податку 723,54 грн. з огляду на те, що заробітна плата виплачена 07.12.2016, а податок перерахований до бюджету 08.12.2016, тоді як фактично згідно виписки банку ця сума податку на доходи фізичних осіб перерахована до бюджету 07.12.2016 (а.с.121).
Сума податку 570,54 грн. визначена як несвоєчасно сплачена з огляду на те, що заробітна плата виплачена 05.01.2017, а податок перерахований до бюджету 11.01.2017, тобто з простроченням на  6 днів, втім відповідачем в цьому випадку кількість днів прострочення визначена в календарних, а не банківських  днях як то передбачено пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 186 ПК України. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що підтверджуються матеріалами справи факти несвоєчасного перерахування до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб згідно довідки про нарахування та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб з заробітної плати на загальну суму 158,48 грн., тому правомірним є застосування штрафних санкцій податковим повідомленням-рішенням від 03.10.2019 №0000791305 в розмірі 98,98 грн.
Також по військовому збору відповідачем  визначено як несвоєчасні сплачені суму збору: 15,76 грн. з огляду на те, що заробітна плата виплачена 06.11.2016, а збір перерахований до бюджету 07.11.2016, тоді як фактично згідно банківської квитанції датою здійснення операції з перерахування цією суми є 04.11.2016 (а.с.127),  85,86 грн. з огляду на те, що заробітна плата виплачена 07.12.2016, а збір перерахований до бюджету 08.12.2016, тоді як фактично згідно виписки банку ця сума збору перерахована до бюджету 07.12.2016 (а.с.121).
Сума збору 290,12 грн. визначена як несвоєчасно сплачена з огляду на те, що заробітна плата виплачена 05.01.2017, а податок перерахований до бюджету 11.01.2017, тобто з простроченням на  6 днів, втім відповідачем в цьому випадку кількість днів прострочення визначена в календарних, а не банківських  днях як то передбачено пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 186 ПК України. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що підтверджуються матеріалами справи факти несвоєчасного перерахування до бюджету сум військового збору згідно довідки про нарахування та перерахування до бюджету військового збору з заробітної плати на загальну суму 23,05 грн., тому правомірним є застосування штрафних санкцій податковим повідомленням-рішенням від 03.10.2019 №0000811305 в розмірі 9,16 грн.
Стосовно правомірності рішення від 03.10.2019 №0000781305 про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), яким до позивача застосовано штраф у розмірі 3 097,96 грн. за порушення абзацу 2 пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», суд апеляційної інстанції зазначає  таке. 
Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI встановлено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. 
Платниками єдиного внеску відповідно до п.1 ч.1 ст.4 вказаного Закону є роботодавці: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).
За правилами абз.2 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з податковим органом за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.
Відповідно до п.6 ч.11 ст.25 Закону № 2464-VI податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.
Як вбачається з результатів перевірки результати перевірки щодо сплати суми єдиного внеску одночасно з виплатою сум заробітної плати (доходу), на суми якої нараховується єдиний внесок (додаток №5 до акту перевірки від 06.09.2019 № 6/08-01-33-05/ НОМЕР_1 ) та розрахунку штрафних санкцій до рішення від 03.10.2019 №0000781305, контролюючий орган дійшов висновку про несвоєчасну сплату позивачем ЄСВ, серед іншого, по строку сплати (дати виплати зарплати) 06.11.2016 у розмірі 231,16 грн. та строку сплати (дати виплати зарплати) 07.12.2016 у розмірі 1259,49 грн.
Щодо вказаних сум суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що згідно банківської виписки з особового рахунку позивача за 07.12.2016 сума ЄСВ 1259,49 грн. перерахована позивачем 07.12.2016, тобто своєчасно (а.с.121); з наданої квитанції від 04.11.2016 також встановлено, що сума ЄСВ 231,17 грн. сплачено без пропуску строку. 
Стосовно решти визначених відповідачем сум ЄСВ як несвоєчасно сплачених одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок, суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених вище документів в їх сукупності, дійшов висновку про правомірність висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки   від 06.09.2019 № 6/08-01-33-05/ НОМЕР_1 , що став підставою для прийняття оскаржуваного рішення від 03.10.2019 №0000781305 про застосування штрафних санкцій в частині застосування штрафних санкцій в загальному розмірі 2948,89 грн.  
Висновок  про недоведення відповідачем правомірності означеного рішення від 03.10.2019 №0000781305 зроблений судом першої інстанції без вжиття визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, як того  вимагає ч.4 ст.9 КАС України). 
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з`ясуванні обставин справи, з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення  суду в оскаржуваній частині  з прийняттям нового рішення.
Керуючись ст.ст. 310, 315, 317, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області задовольнити частково.  
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі № 280/6123/19 скасувати, прийняти нове рішення.  
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.10.2019 №0000791305 в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 15706,38 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.10.2019 №0000811305 в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 1314,07 грн.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 03.10.2019 №0000781305 про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), в частині застосування штрафних санкцій в розмірі 149,07 грн.
В решті позову відмовити. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко