ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/6626/21                                                                 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.
За участю секретаря: Шевченко Е.П.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Громадської організації "Ірпінська спілка споживачів" на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року, суддя Кушнова А.О., у справі за адміністративним позовом Громадської організації "Ірпінська спілка споживачів" до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, третя особа: Комунальне підприємство "Управління житлово-комунального господарства "Ірпінь" Ірпінської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення,стягнення коштів,-

У С Т А Н О В И В:

Громадська організація "Ірпінська спілка споживачів" звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, третя особа: Комунальне підприємство "Управління житлово-комунального господарства "Ірпінь" Ірпінської міської ради, в якому просив:
- визнати протиправним та нечинним Рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 19.06.2018 №133/2 "Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які надаються Комунальним підприємством "Управління житлово-комунального господарства "Ірпінь" Ірпінської міської ради";
- стягнути з Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області - суб`єкта владних повноважень, на відшкодування шкоди споживачам, заподіяної його протиправним рішенням, кошти на загальну суму 3331124,83 грн. на банківський рахунок Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства "Ірпінь" Ірпінської міської ради з цільовим призначення "для здійснення перерахунку споживачам вартості послуг відповідно до Припису Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області №1 від 28.01.2019.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року позовну заяву повернуто позивачу з усіма доданими до неї документами на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року та ухвалити нове рішення про обґрунтованість підстав щодо звільнення Громадської організації «Ірпінська спілка споживачів» від сплати судового збору та про прийняття позовної заяви Громадської організації «Ірпінська спілка споживачів» до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про визнання протиправним та нечинним рішення, стягнення коштів до судового розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу про повернення позовною заяви, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав для розгляд апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року позовну заяву Громадської організації "Ірпінська спілка споживачів" залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви, протягом якого позивачу необхідно було надати суду докази сплати судового збору у сумі 24970,00 грн, сплачений на рахунок Київського окружного адміністративного суду (оригінал платіжного документу), або уточнити позовні вимоги.
Постановляючи дану ухвалу, судом було вказано на те, що згідно з частиною третьою ст.161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
19 червня 2021 року на адресу Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" від позивача на виконання вимог ухвали суду від 11.06.2021 надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач зазначив, що вважає недоліки позовної заяви усуненими та просить прийняти до розгляду позовну заяву Громадської організації "Ірпінська спілка споживачів" до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про визнання протиправним та нечинним рішення, стягнення коштів.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали Київського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року позивачем не виконано, недоліки, зазначені в ухвалі суду від 11.06.2021, не усунуто, а тому позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.
суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 171 КАС України передбачає, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини третьої статті 161 КАС до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно частини восьмої статті 160 КАС якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.
Відповідно до частин першої-другої статті 169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За змістом пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
До позовної заяви позивачами не було долучено документа про сплату судового збору, проте зазначено, що вони звільняються від його сплати відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі - Закон №1023-XII) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Згідно з частиною 3 статті 22 Закону №1023-XII, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 1 Закону №1023-XII, споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Пунктом 19 частини 1 статті 1 Закону №1023-XII передбачено, що продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.
Системний аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору встановлено за подання позову за умови, коли цей позов подається споживачем та безпосередньо стосується порушених прав позивача як споживача у спірних правовідносинах.
Вирішуючи питання щодо звільнення від сплати судового збору особи, яка є споживачем, слід керуватися тим, що саме особи, які звертаються до суду як споживачі з відповідним позовом для захисту свої прав, звільняються від сплати судового збору на будь-якій стадії процесу, в тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. 
Це не поширюється на будь-яких осіб, які вважають, що певними рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень були порушені їхні права як споживача та (або) не погоджуються з ухваленими судовими рішеннями у таких справах, а лише на тих споживачів, хто подав позовну заяву на захист своїх прав, а також надалі апеляційну та (або) касаційну скаргу в межах того самого процесу.
Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду від 21 квітня 2020 року у справі № 640/21402/18.
З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є Рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 19.06.2018 №133/2 "Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, які надаються Комунальним підприємством "Управління житлово-комунального господарства "Ірпінь" Ірпінської міської ради". Тобто, фактично йдеться про надання житлово-комунальних послуг певному колу споживачів.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Термін "позивач" позначає сторону як учасника судового процесу на підставі положень частини третьої статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України: громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єктів владних повноважень. Це особи, чиї суб`єктивні права та законні інтереси підлягають захисту або для виконання чиїх повноважень має бути ініційований судовий процес. Переважно такі особи самі звертаються з позовом до суду, хоча не виключені обставини, коли такі дії вчиняють їхні представники, у тому числі законні представники.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 23 березня 2021 року у справі № 367/4695/20 (провадження № 14-12цс21), встановлено, що Громадська організація Громадська організація "Ірпінська спілка споживачів" за своїм правовим статусом є юридичною особою приватного права, метою діяльності якої є задоволення і захист суспільних та приватних прав і інтересів членів та інших осіб як споживачів товарів, робіт та послуг у сферах економічної, житлово-комунальної, соціальної, медичної, культурної, освітньої, побутової, оздоровчої, туристичної та іншої діяльності, та задля досягнення цієї мети громадська організація може здійснювати представництво та захист прав невизначеного кола приватних осіб (споживачів) у судах та інших органах, установах і організаціях в разі порушення прав невизначеного кола споживачів.
Як свідчать матеріали справи, у даному випадку позивачем у справі є саме Громадська організація "Ірпінська спілка споживачів", що представляє інтереси споживачі послуг Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства "Ірпінь" Ірпінської міської ради", до яких застосовується рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 19.06.2018 № 33/2.
У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. Проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»), не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.
Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав. 
Порушені права можуть захищатись як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 14-57цс18.
Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.
Таким чином, позовна заява у справі № 320/6626/21 подана не на захист прав, свобод та інтересів організації, а саме на захист прав великої кількості фізичних осіб - споживачів послуг Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства «Ірпінь» Ірпінської міської ради, до яких застосовується рішення Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від №133/2, що звільнені від сплати судового збору.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Право на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви Громадської організації "Ірпінської спілка споживачів" на підставі п. 1 ч.4 ст.169 КАС України.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що, повертаючи позовну заяву, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи та зміст позовних вимог, що є наслідком задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Щодо вимоги позивача в апеляційній скарзі про ухвалення нового рішення про обґрунтованість підстав щодо звільнення Громадської організації «Ірпінська спілка споживачів» від сплати судового збору та про прийняття позовної заяви Громадської організації «Ірпінська спілка споживачів» до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про визнання протиправним та не чинним рішення, стягнення коштів до судового розгляду, колегія суддів зазначає, що вказана вимога не підлягає задоволенню, оскільки це суперечить нормам чинного законодавства.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Ірпінська спілка споживачів" задовольнити частково.
Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року скасувати, а справу за адміністративним позовом Громадської організації "Ірпінська спілка споживачів" до Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області про визнання протиправним та нечинним рішення,стягнення коштів направити до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Костюк Л.О.

                                                                                                    Кобаль М.І.