Справа № 754/11601/21                                                                                                   Головуючий в суді І інстанції Грегуль О.В.
Провадження № 33/824/4077/2021                                                                               Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2021 року                                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Мельника Я.С., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року у справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 44-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Суд першої інстанції виходив з того, що 05.05.2021 року ОСОБА_1 керував т/з ATAMAN р.н. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Кіото, 5, здійснюючи регулярні перевезення у режимі маршрутного таксі № 241, перевозив пасажирів в кількості 37 чоловік, що перевищує 50 % місць, які передбачено технічної характеристикою даного т/з та визначено в реєстраційних документах т/з, чим порушив п.6 п.2 Протоколу № 25 Постійної комісії з питань ТЕБ та НС від 30.04.2021 р. та п.3-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 р. в редакції від 24.04.2021 року та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує на те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 252 КУпАП не забезпечив всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, не надав належної оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, внаслідок чого її необґрунтовано було притягнуто  до адміністративної відповідальності, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які належні і достатні докази щодо технічних характеристик транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , та дозволеної в ньому кількості сидячих місць для перевезення пасажирів, а сам по собі протокол не може слугувати доказом вини особи, крім того з матеріалів справи неможливо встановити дійсну кількість пасажирів, що перебували в автобусі, через що вважає оскаржувану постанову суду незаконною.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Приймаючи постанову про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.44-3 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що05.05.2021 року ОСОБА_1 керував т/з ATAMAN р.н. НОМЕР_1 в м. Києві, здійснюючи регулярні перевезення у режимі маршрутного таксі № 241, перевозив пасажирів в кількості 37 чоловік, що перевищує 50% місць, які передбачено технічної характеристикою даного т/з та визначено в реєстраційних документах т/з, чим порушив п.6 п.2 Протоколу № 25 Постійної комісії з питань ТЕБ та НС від 30.04.2021 р. та п.3-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року в редакції від 24.04.2021 року, що свідчить про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, при цьому ОСОБА_1 свою вину не спростував.
Однак, суд апеляційної інстанції не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ГП № 123111, 05.05.2021 року біля 16:40 год. ОСОБА_1 керував т/з ATAMAN р.н. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Кіото, 5, здійснюючи регулярні перевезення у режимі маршрутного таксі № 241 перевозив пасажирів в кількості 37 чоловік, що перевищує 50% місць, які передбачено технічної характеристикою даного т/з та визначено в реєстраційних документах т/з, чим порушив п.6 п.2 Протоколу № 25 Постійної комісії з питань ТЕБ та НС від 30.04.2021 р. та п.3-2 Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року в редакції від 24.04.2021 року (а.с.2).
При цьому, з довідки інспектора УПП у м. Києві ДПП Прокопишина М. вбачається, що під час складання адміністративного матеріалу 05 травня 2021 року працівниками патрульної поліції відеозйомка на нагрудні відеокамери не проводилась (а.с.3).
В силу ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на положення ст.ст. 251, 252 КУпАП, суддя в постанові повинен навести докази наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, винності особи у його вчиненні, а також дати належну оцінку цим доказам в їх сукупності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особа, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідальність за ч.1 ст.44-3 КУпАП настає у разі порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієничних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Тобто, за цією статтею КУпАП може бути притягнутою до відповідальності службова або посадова особа суб`єкта господарювання, що здійснює пасажирські перевезення в безперервному циклі.
Також зазначена норма закону є бланкетною (відсильною), а тому при складані протоколу про адміністративне правопорушення за цією статтею обов`язковим є посилання на спеціальні норми законодавства, зокрема Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», інші актами законодавства, а також рішення органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
П.п.10 п.2  Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»  передбачено, що на території України на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, зокрема, забороняється здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.
Як випливає з постанови, суддя обґрунтував винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч.1 ст.44-3 КУпАП, доказами, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення.
Проте, складений протокол не містить доказів порушення ОСОБА_1 правил карантину, а викладена у ньому суть адміністративного правопорушення є суб`єктивною позицією особи, яка склала такий протокол.
Разом з тим, судом першої інстанції не вказано, яку саме статтю Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» порушив ОСОБА_1 , хоча зазначення конкретних спеціальних норм при складенні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП є обов`язковим.
Так, при оформленні матеріалів даної справи працівниками поліції не встановлено особи пасажирів, яких перевозив ОСОБА_1 , у них не відібрано пояснення і вони не вказані в протоколі як свідки правопорушення, що свідчить про недотримання працівниками поліції вимог п. 15 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 листопада 2015 року № 1376.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні та допустимі докази, які поза розумним сумнівом підтверджують порушення ОСОБА_1 правил карантину, санітарно-гігієнічних, санітарно протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України «Про захист населення від інфекційних хвороб», іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими, оскільки висновки місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується належними і допустимими доказами та не ґрунтуються на вимогах закону, тому постанова Деснянського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -  
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Деснянського районного суду міста Києва від 04 серпня 2021 року - скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44-3 КУпАП.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя 
Київського апеляційного суду:                                                        Я.С. Мельник