П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/3289/21	
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Стас Л.В.
суддів – Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року по справі № 400/3289/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області, про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,, -

ВСТАНОВИВ: 

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області (далі – відповідач, ГУПФ в Миколаївській області), у якому просив:
- визнати протиправною відмову ГУПФ в Миколаївській області щодо проведення перерахунку призначеної ОСОБА_1 основної пенсії, згідно з розміром грошового забезпечення, зазначеним в оновленій довідці Миколаївського ОТЦК та СП №9/1/1106 від 15.12.2020 р., із зазначенням розміру грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, в сумі 18 399,75 грн.;
- зобов`язати ГУПФ в Миколаївській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.04.2019 р. згідно оновленої довідки Миколаївського ОТЦК та СП №9/1/1106 від 15.12.2020 р., із зазначенням розміру грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, в сумі 18 399,75 грн.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області, про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,  на підставі п. 2 ч.1 ст. 170 КАС України.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021  року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що під час постановлення оскаржуваної ухвали суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, вирішено у справі № 400/313/21, тобто про вирішення спору між тими самими сторонами та з тих самих підстав. 
Апелянт зазначав про те, що судом першої інстанції не звернуто увагу на тому, що предмет спору та підстави подання даної позовної заяви відрізняються від предмету та підстав позову у справі № 400/313/21, оскільки судовим рішенням у вказаній справі було визнано протиправною відмову у перерахунку пенсії та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок і виплату пенсії на підставі довідки Миколаївського ОТЦК та СП №9/1/1106 від 15.12.2020 року. Разом з цим, предметом позову у даній справі, є абсолютно нове рішення ГУПФ в Миколаївській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 за тим самим номером та датою, що була видана на заміну попередньо виданої. При цьому, апелянт наголошував на тому, що зазначені довідки містять суттєву різницю розміру грошового забезпечення, для перерахунку пенсії, вказаного в довідці.
Відповідач, ГУПФ в Миколаївській області, своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Матеріалами справи встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , перебуває на обліку в ГУПФ в Миколаївській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 400/2793/20 Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надав довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019 №9/1/1106 від 15.12.2020 року.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок розміру пенсії з на підставі довідки Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 15.12.2020 за №9/1/1106, однак отримав відмову.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року визнано протиправною відмову ГУПФ України в Миколаївській області щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , відповідно до довідки Миколаївського ОТЦК та СП від 15.12.2020р. № 9/1/1106.
Зобов`язано ГУПФ в Миколаївській області здійснити з 01.04.2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , на підставі довідки Миколаївського ОТЦК та СП від 15.12.2020 № 9/1/1106 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та виплатити відповідну суму різниці з урахуванням раніше виплачених сум.
Також матеріалами справи встановлено, що листом від 25.03.2021 року Миколаївським ОТЦК та СП направлено до ГУПФ в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, за тим самим номером, від 15.12.2020р. № 9/1/1106, із повідомленням про скасування попередньої довідки від 15.12.2020р. № 9/1/1106.
Позивач просив здійснити перерахунок його пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, проте ГУПФ в Миколаївській області листом від 29.04.2021 року відмовило позивачу, з огляду на відсутність підстав для такого перерахунку. 
Вражаючи протиправною відмову відповідача, позивач звернуся до суду з даним позовом.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з наявності спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у справі № 400/313/21, за результатами розгляду якого ухвалено рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року, що набрало законної сили.
Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Положеннями ч. 2 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
З аналізу наведених вище правових положень процесуального законодавства випливає, що законодавцем з метою недопущення можливості ухвалення декількох судових рішень у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, встановлено певні правові обмеження у разі виявлення судом тотожних справ, які перебувають/перебували на розгляді у цьому або іншому адміністративному суді.
Разом з цим, відмова у відкритті провадження у справі за вказаних обставин можлива лише при наявності таких умов у їх сукупності: спір у справі повинен бути між тими самими сторонами; спір у справі повинен бути з одним і тим же предметом та поданий з тих самих підстав; наявність судового рішення, що набрало законної сили.
Відсутність хоча б однієї з названих ознак виключає можливість відмови у відкритті провадження за заявленим позовом, а невідповідність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Тобто, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Разом з тим, на думку колегії суддів, предмет та підстави позову у вже розглянутій справі № 400/313/21 та у цій справі не є ідентичними, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав.
У розумінні адміністративного процесуального закону підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутись до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача.
Отже, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Матеріалами справи встановлено, що у справі № 400/313/21 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом про визнання протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії відповідно до довідки Миколаївського ОТЦК та СП від 15.12.2020р. № 9/1/1106 та зобов`язання відповідача здійснити з 01.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Миколаївського ОТЦК та СП від 15.12.2020р. № 9/1/1106 з урахуванням раніше виплачених сум.
Як вже було зазначено вище, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року позов   ОСОБА_1 - задоволено.
Також матеріалами справи встановлено, що листом від 25.03.2021 року Миколаївським ОТЦК та СП направлено до ГУПФ в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, за тим самим номером - № 9/1/1106 від 15.12.2020р., із повідомленням про скасування попередньої довідки від 15.12.2020р. № 9/1/1106.
В свою чергу, колегією суддів встановлено, що підставою для звернення до суду з даним позовом у справі № 400/3289/21 є відмова відповідача від 29.04.2021 року у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленої довідки Миколаївського ОТЦК та СП від 15.12.2020р. № 9/1/1106. 
Отже, висновок суду першої інстанції щодо наявності спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, та рішення суду за наслідками розгляду такого спору, що набрало законної сили є помилковим, оскільки предметом позову в даній справі стало рішення органу Пенсійного фонду від 29.04.2021 року про відмову у перерахунку пенсії, на підставі оновленої довідки Миколаївського ОТЦК та СП.
Колегія суддів враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в справі “Беллет проти Франції”, в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Таким чином, хоча право доступу до суду і не є абсолютним, це право не повинно обмежуватись таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець.
Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження у справі.
За приписами ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, ухвала суду першої інстанції скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Питання  розподілу судових витрат, понесених апелянтом при оскаржені ухвали суду першої інстанції, має бути вирішено при ухвалені судом першої інстанції судового рішення по суті спору, а тому розподіл судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України, суд не здійснює.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 327, 328 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року - скасувати. 
Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області, про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Повний текст судового рішення складений 05.08.2021 року.

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.