ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 липня 2021 року           справа №200/1829/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів:  Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу    ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 р. (повний текст рішення складено 6 травня 2021 у м. Слов`янськ) у справі  № 200/1829/21-а (головуючий І інстанції суддя Черникова А.О.)  за позовом   ОСОБА_1  до  Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області   про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,  
                                      
                                          ВСТАНОВИВ:

Позивач  у лютому 2021 звернувся до суду з  позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області від 29 січня 2021 року № VIII-5/62 про відмову у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства; зобов`язати  відповідача  надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною  площею 2 га зі складу земельної ділянки з кадастровим номером 1422086600:01:000:2827, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі на території Шахівської сільської ради Добропільського району для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів згідно клопотання  від 16 січня 2021 року; вирішити питання судових витрат (а.с. 1-5).
Рішенням  Донецького окружного адміністративного суду від 6 травня 2021 року у справі  № 200/1829/21-а  позов  задоволено частково.  
Визнано протиправним та скасовано рішення Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області від 29 січня 2021 року № VIII-5/62 про відмову   ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 106-110).
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій  просив скасувати рішення суду першої інстанції  в частині відмови зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою та ухвалити нове рішення в зазначеній частині.
В обґрунтування апеляційної скарги  вказує на те, що належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га зі складу земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають  у запасі на території Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області для ведення особистого селянського господарства згідно клопотання від 16 січня 2021.  
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково  поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги.
Згідно  п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Судами  першої  та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_1 , виданий органом  № 1432 від 22 лютого 2019 року та довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, РНОКПП НОМЕР_2  (а. с. 7-8).
16 січня 2021 року позивач звернувся із клопотанням до голови Шахівської сільської ради про надання дозволу  на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність орієнтовною площею 2 га, із складу земельної ділянки кадастровий номер 1422086600:01:000:2827 із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі на території Шахівської сільської ради Добропільського району для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів (а. с. 10).
За результатом розгляду клопотання, позивач отримав рішення від 29 січня 2021 року № VІІІ-5/62, яким йому в задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства позивачу відмовлено (а. с. 9).
Рішення суду першої інстанції оскаржено в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною  площею 2 га зі складу земельної ділянки з кадастровим номером 1422086600:01:000:2827, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі на території Шахівської сільської ради Добропільського району для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів згідно клопотання  від 16 січня 2021 року.
Суд зазначає наступне. 
Земельним кодексом України, а саме ч. 7 ст. 118, регламентовано виключний перелік правових підстав для відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки, який не підлягає розширеному тлумаченню, а тому відмова особі в наданні вказаного дозволу за будь-якою іншою підставою є неправомірною.
Аналізуючи зазначені норми  Земельного кодексу України, суд вважає,  що  Земельним кодексом України  визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень  статті 118 ЗК України.
Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18.09.2018 р. у справі № 806/5106/15, від 27.02.2018 р. у справі № 545/808/17. 
Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України.
Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто, дії, які він повинен вчинити за законом.
Частиною 4 статті 245 КАС України передбачено, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В матеріалах справи наявні докази, які свідчать про наявність можливості у органу місцевого самоврядування прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача є саме зобов`язання відповідача надати дозвіл позивачу на   розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною  площею 2 га зі складу земельної ділянки з кадастровим номером 1422086600:01:000:2827, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі на території Шахівської сільської ради Добропільського району для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів згідно клопотання  від 16 січня 2021 року.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 1640/2592/18, від 06 березня 2019 року у справі № 1640/2594/18, від 05 березня 2019 року у справі № 818/1817/17, від 31 січня 2019 року у справі № 815/2488/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 806/5280/15, від 24 січня 2020 року у справі № 316/979/18.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок  щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним частково скасувати рішення суду першої інстанції, а саме в частині відмови у  задоволенні позовних вимог про зобов`язання  відповідача  надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною  площею 2 га зі складу земельної ділянки з кадастровим номером 1422086600:01:000:2827, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі на території Шахівської сільської ради Добропільського району для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів згідно клопотання  від 16 січня 2021 року.
Розподіл судових витрат здійснено з урахуванням ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 
                                              ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 р.   -  задовольнити.
Рішення   Донецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 р.   у справі  № 200/1829/21-а -  скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про надання ОСОБА_1  дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною  площею 2 га зі складу земельної ділянки з кадастровим номером 1422086600:01:000:2827, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі на території Шахівської сільської ради Добропільського району для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів згідно клопотання  від 16 січня 2021 року.
Прийняти в цій частині нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1  до  Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області   про надання ОСОБА_1  дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною  площею 2 га зі складу земельної ділянки з кадастровим номером 1422086600:01:000:2827, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі на території Шахівської сільської ради Добропільського району для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів згідно клопотання  від 16 січня 2021 року - задовольнити.
Зобов`язати Шахівську сільську раду Добропільського району Донецької області   надати ОСОБА_1  дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною  площею 2 га зі складу земельної ділянки з кадастровим номером 1422086600:01:000:2827, із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності, що перебувають у запасі на території Шахівської сільської ради Добропільського району для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів згідно клопотання  від 16 січня 2021 року.
Стягнути з Шахівської сільської ради Добропільського району Донецької області  (код ЄДРПОУ 04343197, місцезнаходження: вул. М.Ф. Чернявського, буд. 14, с. Шахове, 85050) на користь   ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 1816 грн. (тисяча вісімсот шістнадцять грн.) 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не  підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Повне судове рішення складено 19 липня 2021 року.

Головуючий  суддя                                                                        Г.М. Міронова                   
                                                                                                                                            
Судді                                                                                                    І.В. Геращенко

                                                                                                       Е.Г. Казначеєв