КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
факс 284-15-77 e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 2603/12062/12 Апеляційне провадження № 22-ц/824/2649/2021	Головуючий у суді першої інстанції - Грегуль О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.	
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
09 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач                         Нежура В.А.,
судді                                                          Березовенко Р.В., Лапчевська О.Ф.,
секретар                                        Рудик О.Л.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2019 року ТОВ «АНСУ» звернулося до суду з заявою, в якій просило замінити сторону у виконавчому листі по виконанню Деснянського районного суду м. Києва по цивільній справі № 2-5496/12 за позовом ПАТ «Банк «Фінаснси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 39-56/07-А від 18.05.2007, а саме замінити стягувача - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «АНСУ» у зв`язку з переходом прав кредитора.
Заяву мотивовано тим, що 21.11.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та на ТОВ «АНСУ» було укладено договір про відступлення прав вимоги. Згідно даного договору, відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 39-56/07-А від 18.05.2007, що був укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .
Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором                  № 39-56/07-А від 18.05.2007, між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 39-56/07-А-П від 18.05.2007 (т. 1 а.с. 104-105).
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.02.2019 задоволено заяву ТОВ «АНСУ». Замінено сторону виконавчого провадження в справі                    № 2603/12063/12 за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, замість стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вказано стягувача ТОВ «АНСУ»                (т. 1 а.с. 121).
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження. Вказує, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2012 у справі № 2-5496/12 було задоволено позовні вимоги кредитора, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 121 784,49 грн. Рішенням Апеляційного суду        м. Києва від 13.02.2013 змінено рішення суду першої інстанції та зменшено розмір заборгованості до 62 841,16 грн.
Апелянтом, у добровільному порядку за погодженими умовами з банком, було передано під реалізацію предмет кредитного зобов`язання - автомобіль ВАЗ 2107, згідно акта прийому-передачі рухомого майна, та сплачено різницю непокритої суми заборгованості. Після передачі представнику банку оригіналу квитанції про сплату визначеної суми, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було видано довідку від 13.07.2013 № 1507/ВП/01-243 з мокрою печаткою банку за підписом уповноваженої особи відділу забезпечення клієнтської підтримки Департаменту клієнтської підтримки ОСОБА_3 , про відсутність заборгованості перед банком.
Тому вважає, що заборгованість перед банком за кредитним договором була погашена у добровільному порядку, а оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції надав право вимоги ТОВ «АНСУ» на повторне незаконне стягнення вже сплаченої суми (т. 2 а.с. 87-93).
У судовому засіданні ОСОБА_2 , яка представляє свої інтереси та є представником ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просила її задовольнити.
Представник ТОВ «АНСУ» - Власюк Є.П. заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Деснянського районного суду    м. Києва від 10.12.2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором від 18.05.2007 в розмірі 121 784,49 грн., судовий збір в сумі - 1 217,85 грн., а всього 123 002,34 грн. на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (т. 1 а.с.72-73).
Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13.02.2013 рішення Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2012 змінено. Зменшено розмір стягнутої солідарно з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором з 121 784,49 грн. до 62 218,98 грн. та зменшено розмір відшкодованого судового збору з 1 217,85 грн. до 622,18 грн., а всього підлягає стягненню солідарно ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» кошти в сумі 62 841,16 грн.                     (т. 1 а.с. 99-101).
05.09.2016 постановою державного виконавця Деснянського РВ ДВС у            м. Києві було відкрито виконавче провадження ВП №52098806 з примусового виконання виконавчого листа №2-5496/2012, виданого Деснянським районним судом м. Києва від 20.09.2013 про стягнення (солідарно) з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 62 841,16 грн. (т. 2 а.с. 6).
Листом від 25.12.2019 Печерський РВ ДВС м. Києва повідомило про те, що перевіркою автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що по виконавчому провадженню ВП № 50885111 від 14.12.2016 державним виконавцем керуючись п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу (т. 1 а.с. 139).
21.11.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «АНСУ» було укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно якого банк відступив, а ТОВ «АНСУ» набуло право вимоги банку до позичальників та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору (т. 1 а.с. 108-110).
Перелік договорів та документів, права вимоги за яким відступаються зазначено у Акті приймання та передачі від 21.11.2018, серед яких зазначено перехід права вимоги до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 39-56/07-А від 18.05.2007, договір про відкриття кредитної лінії № 39-56/07-А-Л від 18.05.2007, договір поруки № 39-56/07-А-П від 18.05.2007 та договір застави автомобіля від 18.05.2007 (бланк серії ВЕО № 982117, реєстр б/н) (т. 1 а.с. 140-142).
Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 19.10.2016) та ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в діючій редакції) встановлено, що у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або Іншого органу (посадовій особі), який його видав.
Частиною 22 Розділу III «Інструкції з організації примусового виконання рішень» встановлено, що при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувану, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.
Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувану, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, а отже, повернення виконавчого листа без виконання на підставі вищезазначеної норми відбувається виключно у випадку, коли рішення суду не було виконано.
На даний час рішення суду в повному обсязі не виконано і знаходиться в стані примусового виконання (т. 2 а.с. 8-12).
Посилання апелянта на довідку від 13.07.2013 № 1507/ВП/01-243 про відсутність заборгованості перед банком, спростовується відповідями ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 02.09.2020 № 083- 2513/20 та від 23.09.2020 № 083/2787/20 в яких зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 не була здійснена в повному обсязі та Уповноважена особа Відділу забезпечення клієнтської підтримки Департаменту клієнтської підтримки ОСОБА_3 , який підписав довідку від 13.07.2013, не був та не є співробітником Банку (т. 2 а.с. 23, 26).
Крім того, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції,    ОСОБА_1 зазначив, що ним було передано автомобіль в якості предмета застави під реалізацію, однак, апелянтом з цього приводу не надано доказів, які б підтвердили факт передачі транспортного засобу в рахунок погашення заборгованості, в матеріалах справи відсутні акт прийому-передачі рухомого майна, оформленого довіреністю, квитанції про сплату різниці непокритої суми заборгованості, посилання на виручені від продажу автомобіля кошти тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність ОСОБА_1 відсутності заборгованості перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а посилання апелянта на виконання рішення суду шляхом реалізації автомобіля ВАЗ 2107 спростовуються матеріалами справи.
За таких обставин, судом першої інстанції правильно застосовано до правовідносин норми процесуального права, повно та всебічно досліджено матеріали справи та прийнято обґрунтований висновок про задоволення заяви ТОВ «АНСУ». Доводи апелянта зводяться до його незгоди з висновками суду та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволенню, ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 лютого 2019 року про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
 
Суддя-доповідач                                                                                  В.А. Нежура
 
Судді                                                                                            Р.В. Березовенко
 
                                                                                                       О.Ф. Лапчевська