ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 вересня 2021 року           справа №200/1600/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Сізонов Є.В., за участі представника позивача Кравченко Ю.С., представників відповідачів Помалюк І.В., Денисової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області, Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року (повне судове рішення складено 24 червня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/1600/21-а (суддя в І інстанції Бєломєстнов О.Ю.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до Головного управління ДПС у Донецькій області, Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість,

                                                           УСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (далі – ТОВ «Краматорськтеплоенерго», платник податків) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі – ГУ ДПС у Донецькій області, відповідач-1) Офісу великих платників податків Державної податкової служби (далі – Офіс, відповідач-2), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило суд стягнути з Державного бюджету України на його користь суми пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 2 622 451,73 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем була подана податкова декларація з податку на додану вартість за жовтень 2017 року, згідно з якою визначено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в розмірі 7 825 974 грн., та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.
За результатом проведення перевірки цієї декларації ГУ ДФС у Донецькій області було складено акт № 909/05-99-12-02/34657789 від 29.12.2017 та прийнято податкове повідомлення-рішення № 0000574403 від 17.01.2018 і податкове повідомлення-рішення № 0000994403 від 17.01.2018, з якими позивач не погодився та звернувся до Донецького окружного адміністративного суду. Рішенням суду від 11.04.2018 по справі № 805/767/18-а, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018, вказані податкові повідомлення-рішення визнані протиправними та скасовані.
23.10.2018 позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою про визнання бездіяльності ГУ ДФС у Донецькій області протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.12.2018 у справі № 200/11217/18-а позов задоволено у повному обсязі. 
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ДФС у Донецькій області щодо невнесення до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в розмірі 7 825 974 грн. 18.03.2019 Перший апеляційний адміністративний суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про продовження строку усунення недоліків по сплаті судового збору за апеляційною скаргою та повернув її заявникові.
11.04.2019 позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з бюджету з відшкодування податку на додану вартість. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.11.2019 у справі № 200/5122/19-а, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020, позов задоволено у повному обсязі, а саме вирішено стягнути з Державного бюджету України суму бюджетного відшкодування на додану вартість у розмірі 7 825 974 грн та пеню у розмірі 257 161,51 грн.   
Фактично кошти бюджетного відшкодування з ПДВ перераховані Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві на банківський рахунок позивача у сумі 7 825 974,00 грн. (відшкодування з податку на додану вартість) – меморіальним ордером № 8010 від 06.10.2020 та у сумі 257 161,51 грн. (пеня, нарахована на суму бюджетної заборгованості з відшкодування з податку на додану вартість за період з 19.03.2019 по 13.05.2019) – меморіальним ордером № 8011 від 06.10.2020, що підтверджується банківською випискою та листом ДКСУ № 5-06-06/18408 від 16.10.2020 року. 
Позивач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.11.2019 у справі № 200/5122/19-а встановлено факт заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ. Оскільки кошти бюджетного відшкодування Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві перераховані позивачу з порушенням строку, передбаченого п.200.13 ст.200 Податкового кодексу України (далі - ПК України), тому позивач має право на стягнення пені, що нараховується на суму такої заборгованості.
Заява про збільшення позовних вимог мотивована тим, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2018 у справі № 805/767/18-а набрало законної сили відповідно до постанови Донецького апеляційного адміністративного суду 18.09.2018 року. 
19.09.2018 – 25.09.2018 є строком на поштове пересилання та один робочий день після отримання рішення для внесення контролюючим органом до Реєстру заяв на повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми (п.200.15 ст.200 ПК України). 26.09.2018 – 02.10.2018 – п`ять операційних днів для перерахування органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, узгодженої суми бюджетного відшкодування (п.200.13 ст.200 ПК України). Тому кількість днів прострочення за період з 03.10.2018 по 05.10.2020 складає 734 днів. 
Отже, позивач вважав, що розмір пені, який підлягає стягненню з держави на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» за порушення строку повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 7 825 974, 00 грн., складає 2 622 451,73 грн. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 2 360 658,96 грн. 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.  
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Донецькій області на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» судовий збір у розмірі 20 433,92 грн.
Слід зазначити, що ухвалою місцевого суду від 13.04.2021 замінено відповідача-2 – Офіс великих платників податків Державної податкової служби на його правонаступника – Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великим платниками податків (далі - Північне міжрегіональне управління).
Також ухвалою апеляційного суду від 06 серпня 2021 року замінено відповідача-1 у справі № 200/1600/21-а - Головне управління ДПС у Донецькій області (41342826) на Головне управління ДПС у Донецькій області (ВП 44070187).
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач-1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ТОВ «Краматорськтеплоенерго» по декларації з ПДВ за жовтень 2017 року заявлено до відшкодування суму ПДВ у розмірі 7 825 974,00 грн. За результатами проведеної позапланової документальної виїзної перевірки за жовтень 2017 року (акт №909/05-99-12-02/34657789 від 30.11.2017) встановлено: завищення від`ємного значення податку на додану вартість на суму 7 825 974 грн., завищення суми податку на додану вартість, заявленої до відшкодування з бюджету на рахунок платника в банку в розмірі 7 825 974 грн., заниження позитивного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, яке підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 2 392 159 за жовтень 2017 року.
За результатами перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення (форма В1) №0000574403 від 17.01.2018, відповідно до якого зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2017 року у розмірі 7 825 974 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 956 494 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма Р) №0000994403 від 17.01.2018, відповідно до якого збільшено суму податкових зобов`язань за жовтень 2017 року у розмірі 2 392 159 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 1 196 076 грн.
Не погодившись з висновками перевірки підприємство звернулося до Донецького окружного адміністративного суду, рішенням якого від 11.04.2018 по адміністративній справі № 805/767/18-а позовну заяву про скасування податкових повідомлень-рішень №0000574403 від 17.01.2018 та №0000994403 від 17.01.2018 було задоволено.
Крім того, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.11.2019 року у справі № 200/5122/19-а, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020, задоволено позов ТОВ «Краматорськтеплоенерго» щодо стягнення з Державного бюджету України суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 7 825 974,00 грн. та пені у розмірі 257 161,51 грн. 
Апелянт наголошує, що що у цій справі не є спірним та обставина, що відповідачем було здійснено відшкодування податку на додану вартість у сумі 7 825 974,00 грн. та пені у сумі 257 161,51 грн., тобто бюджетна заборгованість після 06.10.2020 відсутня.  
Також відповідач-1 наводить незгоду з розрахунком та складом збільшених позовних вимог щодо суми, періоду та кількості днів прострочки.   
Крім того, апелянт висловив незгоду з розподілом судових витрат у вигляді судового збору, оскільки вважає, що стягнення судового збору повинно бути пропорційною.
Північне міжрегіональне управління також подало апеляційну скаргу, яка мотивовона тим, що залишок бюджетної заборгованості та залишок бюджетної заборгованості по пені станом на 27.05.2020 за даними Офісу становить 0,00 грн. (відповідь від ГУ ДПС у Донецькій області №2149/7/05-99-12-02-13 від 13.03.2019).
Як правильно встановлено судом І інстанції, на момент переходу до Офісу ВПП за платником обліковувалась переплата. Вказані обставини були встановлені рішенням ДОАС від 11.12.2018 у справі № 200/11217/18-а.
Складені довідки податковим органом були направлені на погодження ТОВ «Краматорськтеплоенерго» засобами поштового зв`язку. Листом від 04.06.2020 №06/1107 (вх.№ 16289/10 від 05.06.2020) ТОВ «Краматорськтеплоенерго» було повернуті довідки про суму залишку невідшкодованого податку на додану вартість за звітний період на основну заборгованість по ПДВ та пеню, які відправлялися підприємству на погодження.
Довідки платником податків не погоджені та не підписані. В супровідному листі позивачем зазначено, що залишки не відповідають дійсності. Довідки були відправлені ГУ ДКСУ у м. Києві супровідним листом від 15.06.2020 № 3617/9/28-10-54-18-53.
Тобто, фактично кошти перераховані ГУ ДКСУ у м. Києві на банківський рахунок ТОВ «Краматорськтеплоенерго» у сумі 7 825 974,00 грн. - меморіальним ордером № 8010 від 06.10.2020 та пеня у сумі 257 161,51 грн. - меморіальним ордером № 8011 від 06.10.2020.
Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ. На суму такої заборгованості нараховується пеня нам рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
За таких обставин, апелянт важає, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12.11.2019 по справі № 200/5122/19-а було виконано в повному обсязі, в зв`язку з чим у ТОВ «Краматорськтеплоенерго» не було підстав у зверненні до суду із позовом щодо стягнення повторно нарахованої пені з Державного бюджету України.
У відзиві на апеляційні скарги позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Донецькій області відповідачем-2 висловлено прохання залишити рішеня суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат без змін.
Головним управлінням Державної казначейської служби України у м.Києві також подано відзив на апеляційні скарги відповідача-1 та відповідача-2, в якому висловлено згоду з доводами та мотивами апелянтів та прохання задовольнити апеляційні скарги податкових органів.
В судовому засіданні представники відповідачів підтримали доводи апеляційних скарг, проти чого заперечував представник позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», зареєстровано в якості юридичної особи за адресою: 84320, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Олекси Тихого, будинок 8-Д, з 17.11.2006 перебувало на обліку як платник податку на додану вартість в ДПІ у місті Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області, згідно з витягом № 1505154500302.
15.11.2017 позивачем надано/зареєстровано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2017 року з додатками, згідно з якою ТОВ «Краматорськтеплоенерго» визначено від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 7 825 974 грн. 
Відповідно до п. 200.7 сталі 200 ПК України до податкової декларації позивачем додано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.
28.11.2017 позивачем надано до ГУ ДФС у Донецькій області заяву № 07/1715 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки з питань достовірності формування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у розмірі 7 825 974 грн. по декларації за жовтень 2017 року.
ГУ ДФС у Донецькій області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Краматорськтеплоенерго» з питань достовірності формування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у розмірі 7 825 974 грн. та суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 7 825 974 грн. по декларації з податку на додану вартість за жовтень 2017 року № 9241187986 від 15 листопада 2017 року, на підставі якої складено акт № 909/05-99-12-02/34657789 від 29 грудня 2017 року. 
На підставі зазначеного акта перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення № 0000574403 від 17 січня 2018 року про зменшення суми податку на додану вартість, заявлену до відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 7 825 974 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1 956 493,50 грн. та № 0000994403 від 17 січня 2018 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 3 588 238,50 грн., з яких збільшення за податковими зобов`язаннями в сумі 2 392 159,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1 196 079,50 грн.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2018 по справі № 805/767/18-а, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018, податкове повідомлення-рішення № 0000574403 від 17.01.2018 і податкове повідомлення-рішення № 0000994403 від 17.01.2018 визнані протиправними та скасовані.
05.10.2018 ТОВ «Краматорськтеплоенерго» направило до ГУ ДФС у Донецькій області (копію управлінню Державної казначейської служби України у Донецькій області, Державній фіскальній службі України, прокуратурі Донецької області) заяву про необхідність дотримання вимог ПК України щодо обов`язку контролюючого органу з включення податкової декларації з ПДВ від 15.11.2017 № 9241187986 до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
З відомостей ІКП позивача з ПДВ вбачається, що платником ТОВ «Краматорськтеплоенерго» були здійснені перерахування коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ, які зараховані: 23.07.2018 [сума 455 772] платіжне доручення № 24286124 від 23.07.2018, 26.07.2018 [сума 3 144 005] платіжне доручення № 25527303 від 26.07.2018, 29.08.2018 [сума 5 396 305] платіжне доручення № 38265604 від 29.08.2018. Станом на дату надання інформації по платнику ТОВ «Краматорськтеплоенерго» відсутні залишки невідшкодованого ПДВ, які були заявлені по декларації за жовтень 2017 року у розмірі 7 825 974 грн., а в наявності переплата з ПДВ у сумі 7 825 981 грн. (надміру сплачені кошти, які надійшли з рахунку в СЕА ПДВ).
Вказані обставини встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.12.2018 у справі №200/11217/18-а, яке набрало законної сили.
З 01.01.2019 позивач перебуває на обліку в Офісі.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12.11.2019 по справі № 200/5122/19-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2020 у, адміністративний позов ТОВ «Краматорськтеплоенерго» до ГУ ДФС у Донецькій області, Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення заборгованості з бюджету з відшкодування податку на додану вартість – задоволено повністю, а саме:
стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 7 825 974 грн.;  
стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 257 161 грн. 51 коп.
Судами встановлено, що фактично кошти бюджетного відшкодування з ПДВ перераховані Головним управлінням Державної казначейської служби України у м. Києві на банківський рахунок позивача у сумі 7 825 974,00 грн. - меморіальним ордером № 8010 від 06.10.2020 та у сумі 257 161,51 грн. (пеня, нарахована на суму бюджетної заборгованості з відшкодування з податку на додану вартість за період з 19.03.2019 по 13.05.2019) – меморіальним ордером № 8011 від 06.10.2020. Зазначене підтверджується банківською випискою та листом ДКСУ № 5-06-06/18408 від 16.10.2020. 
Отже, спірні правовідносини виникли з приводу стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» пені, нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за період з 03.10.2018 по 05.10.2020 включно в розмірі 2 622 451,73 грн. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем-1 та відповідачем-2. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.    
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПК України.
Пунктом 200.7 статті 200 ПК України встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. 
На підставі пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.
Пунктом 200.10 статті 200 ПК України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 ПК України).
Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.
Пунктом 200.14 статті 200 ПК України визначено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:
а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах;
б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;
в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.
При цьому, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податку відповідне податкове повідомлення.
Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.
Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.
У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.
Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.
На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).
Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26.
Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).
За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).
ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).
Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, колегія суддів погоджуєтьсяз висновком місцевого суду, що позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету пені в розмірі 2 360 658 грн. 96 коп. (2 622 451,73 грн. за мінусом 257 161,51 грн. та 4 631,26 грн.), які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також слід зазначити, що місцевим судом правильно зауважено та встановлено, що пеня повинна нараховуватися саме з 04.10.2018.    
Так, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2018 року у справі № 805/767/18-а набрало законної сили відповідно до постанови Донецького апеляційного адміністративного суду 18.09.2018. Ця постанова надійшла до відповідача 25.09.2018, що підтверджується відміткою на супровідному листі суду (а.с.158, т.2). 
Відтак, з урахуванням часу, необхідного для внесення відповідних даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування (п.200.15 ст.200 ПК України), та п`яти операційних днів для перерахування органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, узгодженої суми бюджетного відшкодування (п.200.12 ст.200 ПК України) період нарахування пені має починатися з 04.10.2018, а не з 03.10.2018, як це розраховував позивач.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2  ст. 77 КАС України).
З наведених підстав, виходячи з системного аналізу норм, які регулюють спірні відносини, враховуючи встановлені фактичні обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення заявленого позову шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» пеню, нараховану на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 2 360 658 грн. 96 коп.            
Наведені аргументи відповідачів в апеляційних скаргах не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів також погоджується з висовками місцевого суду в частині розподілу судових витрат у вигляді судового збору.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

                                                                    ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Донецькій області та Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі № 200/1600/21-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 09 вересня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                                  Т. Г. Гаврищук