ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 310/688/21                 Головуючий в 1 інст. Вірченко О.М.
Провадження №33/807/410/21                                                Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року                         місто Запоріжжя
Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Семенченка В.А. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою адвоката Семенченка В.А. на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 квітня 2021 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винуватим у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і піддано стягненню у вигляді штрафу 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 454,00 грн.

Згідно з постановою суду,24 січня 2021 року о 01 год. 35 хвил. біля будинку №147 по вул.Петровський шлях в м. Бердянську ОСОБА_1 керував мопедом «Ямаха», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода). Від проведення огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисник - адвокат Семенченко В.А. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції,постанову суду скасувати та провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що висновки суду, викладені в постанові не відповідають фактичним обставинам справи. Рішення постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, воно є незаконним і необґрунтованим та підлягає скасуванню.
Вважає, що протокол стосовно ОСОБА_1  складено в порушення вимог ст.ст.254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, оскільки не зазначено, в якому році ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення. Тому такий протокол не може вважатися допустимим доказом та покладатися в основу доведення вини особи.
Матеріалами справи, а також відеозаписом неможливо встановити законність дій поліцейських, а саме підстави зупинки.
ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та обов`язки, наслідки відмови від проходження огляду, в його присутності матеріали справи не складались.
Відеозапис, який долучений до матеріалів справи, є неповним, що унеможливлює оцінити дії працівників поліції та ОСОБА_1 , що є порушенням Інструкції про застосування органами поліції технічних засобів.
Відеозаписом спростовується присутність свідків під час відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння. У направленні на огляд водія відсутній підпис свідка ОСОБА_2 .
Крім того, припускає, що у відношенні ОСОБА_1 з боку працівників поліції було застосовано психічний або фізичний вплив.
В матеріалах справи відсутня довідка про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія.
В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_3 , який не знаходився під присягою, не надав чітких пояснень, при цьому зазначив, що він був присутнім, однак просив, щоб його не знімали. Однак, з відеозапису вбачається, що свідки були відсутні.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє належним чином оформлене Направлення на огляд водія, що на його думку, свідчить про порушення процедури та спростовує факт вимоги пройти огляд в закладі охорони здоров`я.
Крім того, вказує, що незрозуміло, в чому саме обвинувачується водій, чи за керування з ознаками сп`яніння, чи за відмову від проходження огляду.
Водія не відстороняли від керування, що свідчить про невідповідність дій поліцейського.
Також апелянт посилається на той факт, що пояснення свідків складені ними не власноручно, одним почерком. Крім того, письмові пояснення не можуть братись до уваги, якщо свідок не допитаний судом.
Крім того, суд невірно наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, оскільки правопорушення вчинено 24 січня 2021 року, а внесення змін до ст.130 КУпАП відбулись 16 лютого 2021 року.

Заявлене адвокатом Семенченком В.А. клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки, згідно з матеріалами справи, копію постанови суду захисник отримав в суді 29 квітня 2021 року, (що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с.67), захисник стверджує, що з ОСОБА_1 , який проходив службу в ЗСУ, він зміг зв`язатися та проінформувати останнього про результати розгляду справи лише 07 травня 2021 року, ОСОБА_1 не погодився з постановою та побажав її оскаржити. Після чого 11 травня 2021 року захисником подано апеляційну скаргу. Тобто, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не вбачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

ОСОБА_1 у призначені судові засідання до суду апеляційної інстанції жодного разу не з`явився. Апеляційний розгляд неодноразово відкладався. ОСОБА_1 направлялися повістки за адресою, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення та відображена у договорі про надання правничої допомоги адвокатом, також повідомлення здійснювалось через захисника - адвоката Семенченка В.А. 
Враховуючи викладене і те, що сам ОСОБА_1 долею своєї справи не цікавиться, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу у відсутність останнього, проти чого захисник - адвокат Семенченко В.А. не заперечував. 

Заслухавши захисника - адвоката Семенченка В.А., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена даними, що містяться: 
у протоколі про адміністративне правопорушення серії ОБ № 103868 від 24 січня 2021 року; 
у акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому в присутності двох свідків зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду за допомогою алкотестеру «Драгер»;
у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 24 січня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі;
в письмових поясненнях свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;
відеозаписом, доданим до протоколу.
Вказані докази узгоджуються з рапортом працівника поліції, в якому зазначено, що 24 січня 2021 року о 04:05 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 24 січня 2021 року о 04:05 за адресою: район АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 керував мопед Ямаха НОМЕР_2 у стані алкогольного сп`яніння. Заявник ОСОБА_4 .
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що  ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Твердження апелянта про неповноту з`ясування обставин справи судом та про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, є безпідставними, суперечать матеріалам справи і змісту оскаржуваної постанови.
Всуді першої інстанції  ОСОБА_1 участі не брав. 
Його захисник - адвокат Семенченко В.А. пояснив, що ОСОБА_1 свою вину не визнає, протокол щодо останнього складений з порушеннями вимог закону, в ньому не вказано рік вчинення правопорушення, з відеозапису неможливо встановити законність дій поліцейський, в т.ч. підстави зупинки, відео є неповним, присутність свідків цим відео не підтверджується. Вважав, що справа має бути закрита на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.
Вказані доводи були перевірені судом першої інстанції з урахуванням наявних матеріалів справи, та суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, поліцейськими були дотримані.
Під час апеляційного розгляду захисник - адвокат Семенченко В.А. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Зазначив, що відеозапис є неповним та не відповідає вимогам відповідної Інструкції. Свідків при відмові водія від проходження огляду не було. Також захисник вказував на неправомірні дії працівників поліції у відношенні  ОСОБА_1 . Крім того, на його думку, працівниками поліції порушено порядок проведення огляду на стан сп`яніння та встановлення складу правопорушення. Дата вчинення адміністративного правопорушення в протоколі відсутня. Крім того, захисник зазначив, що суд невірно наклав на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
Проте, доводи адвоката щодо фактичних обставин справи та щодо недопустимості доказів спростовуються вищевказаними письмовими доказами, які узгоджуються з відеозаписом, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку в присутності свідків, також відмовився від отримання копії протоколу та підпису в ньому, а також від отримання тимчасового посвідчення водія.
Стосовно твердження апелянта про те, що письмові пояснення свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть братися до уваги, оскільки складені ними не власноручно, одним почерком, окрім того, ці свідки не допитувались в суді, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке. 
В ході розгляду справи суд першої інстанції вживав заходи для виклику вказаних свідків за клопотанням сторони захисту. До суду з`явився свідок ОСОБА_3 та надав свої пояснення щодо обставин події, яка відбулась 24 січня 2021 року. Ці пояснення узгоджуються з матеріалами справи та відеозаписом події.
Зокрема свідок вказав, що він був зупинений поліцейським, який попросив його бути понятим. Зупинений працівниками поліції хлопець говорив, що випив пива, оскільки у його матері був день народження. Цей хлопець був на мопеді. Він відмовився проїхати до медичного закладу. Свідок точно не пам`ятає, але, здається, цьому хлопцю пропонували продути тестер «Драгер», він його також не продував. Показання свідка були написані поліцейським, проте, свідок їх прочитав та підписав. Стосовно нечітких пояснень, свідок пояснив, що деталі він не пам`ятає, оскільки пройшов значний час.
Отже, ставити під сумнів письмові пояснення свідків, які містяться в матеріалах справи, жодних підстав немає, оскільки ці пояснення узгоджуються з іншими доказами, зокрема, відеозаписом події. Письмові пояснення свідків містять їх особистий підпис та вказівку, що з їх слів записано вірно та ними прочитано. Ці пояснення узгоджуються з поясненнями свідка ОСОБА_3 , наданими ним безпосередньо в судовому засіданні.
Порушень положень законодавства України про адміністративні правопорушення при допиті свідка в суді не вбачається. 
Посилання апелянта на те, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його права та наслідки відмови від проходження огляду, в його присутності матеріали справи не складались, також спростовується протоколом та відеозаписом події. Так, в протоколі зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Від підпису протоколу надання пояснень та отримання копії протоколу ОСОБА_1 відмовився, про що зазначено в протоколі, у якому містяться підписи свідків. Вказані відомості узгоджуються з відеозаписом самої події за участю ОСОБА_1 .
Доводи сторони захисту про те, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 працівники поліції зупинили безпідставно, не є переконливими.
Ознаки сп`яніння, які після зупинки транспортного засобу були встановлені у ОСОБА_1 , крім протоколу, відображені також в Направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в Акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, які складені 24 січня 2021 року. 
З матеріалів справи будь-яких порушень з боку працівників поліції не вбачається. Зі скаргами на дії працівників поліції у встановленому законом порядку ОСОБА_1 теж не звертався.
Не погоджується суд апеляційної інстанції також з доводами апеляційної скарги про те, що долучений до протоколу відеозапис є недопустимим доказом.
Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Право поліцейського на фото та відео фіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
Ніким не заперечується той факт, що події, що зафіксовані цим записом, відбувалися в дійсності. Відеозапис події, яка відбувалась 24 січня 2021 року за участю ОСОБА_1 , складається з чотирьох відео файлів, на яких зафіксовано увесь перебіг події від початку переслідування та зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Цей запис не є єдиним доказом в справі та узгоджується з іншими доказами.
Твердження апелянта про те, що відеозаписом спростовується присутність свідків під час відмови ОСОБА_1 від проведення огляду на стан сп`яніння, суперечить дійсним обставинам справи, оскільки спростовується письмовими доказами, а також поясненнями свідка ОСОБА_3 , який суду пояснив, що просив поліцейських не знімати його на камеру.
Також не є слушними твердження апелянта, що в направленні на огляд водія відсутній підпис свідка ОСОБА_2 , оскільки відповідно до Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, підписання свідками такого направлення не вимагається.
Вказане направлення оформлене з дотриманням вимог Інструкції №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
З боку працівників поліції порушень порядку проведення процедури огляду та направлення на огляд водія, встановленого Інструкцією № 1452/735 від 09 листопада 2015 року та ст.266 КУпАП не вбачається.
Посилання апелянта на те, що незрозуміло, в чому саме обвинувачується водій - чи то у керуванні транспортним засобом з ознаками сп`яніння, чи то у відмові від проходження огляду, є безпідставними. 
Так, відповідно до протоколу серії ОБ №103868, складеного 24 січня 2021 року, ОСОБА_1 інкримінується саме керування мопедом з явними ознаками алкогольного сп`яніння «різкий запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода» та відмова від проведення огляду для визначення стану сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження медичного огляду у закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є окремим складом правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, передбачені законом, та суттєвих недоліків не має. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу. Доводи апелянта на те, що в протоколі не зазначено, в якому році ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, перевірені судом першої інстанції та на них надана відповідь в оскаржуваній постанові. Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про те, що відсутність в одній з граф протоколу відомостей про рік вчинення правопорушення не є підставою для повернення адміністративного матеріалу, або закриття провадження.
В свою чергу, з протоколу та доданих до нього документів цілком зрозуміло, що подія правопорушення мала місце саме у день складання протоколу – 24 січня 2021 року. 
Доводи апелянта про те, що поліцейські порушили вимоги законодавства, зокрема ст.266 КУпАП, та не відсторонили водія від керування транспортним засобом, спростовуються даними, вказаними у протоколі про адміністративне правопорушення, а також відеозаписом події.
Щодо відсутності в матеріалах справи довідки про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія, слід зазначити, що на а.с.3 міститься довідка Інспектора Бердянського РВП Шміт Т.Ю., з якої убачається, що у ОСОБА_1 посвідчення водія не вилучено.
Викладене може свідчити в т.ч. і про те, що на час події ОСОБА_1 при собі такого посвідчення не мав.
Крім того, за фактом керування транспортним засобом без посвідчення водія щодо ОСОБА_1 24 січня 2021 року винесено постанову за ч.2 ст.126 КУпАП. 
В матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_1 взагалі такого посвідчення не отримував. Не надала таких відомостей і сторона захисту.
На думку апеляційного суду, докази, додані до протоколу, є достатніми для висновку про вчинення  ОСОБА_1  інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. 
Це підтверджується відомостями з протоколу, відеозапису, який був відтворений при апеляційному розгляді. Відмова  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан сп`яніння відбувалась в присутності свідків, отримувати та підписувати документи  ОСОБА_1  відмовився. При цьому з відеозапису вбачається, що  ОСОБА_1  мав ознаки алкогольного сп`яніння, особисто повідомляв працівникам поліції, що він вживав пиво, а тому вимога поліцейського щодо проходження огляду була правомірною.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП.
Суд правильно встановив фактичні обставини справи та свої висновки належним чином вмотивував.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника – адвоката Семенченка В.А щодо необґрунтованого застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу саме в розмірі 17000 гривень є слушними.
Відповідно до положень п.п.13) п.1 ч.І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, який набрав чинності 17 березня 2021 року, у Кодексі України про адміністративні правопорушення стаття 130 викладена в новій редакції. 
Зокрема, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, починаючи з 17 березня 2021 року передбачена можливість накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог ч.1 ст.8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Частиною другою цієї статті визначено, що закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку 24 січня 2021 року, тобто до набрання чинності 17 березня 2021 року Законом № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, який посилив відповідальність за таке адміністративне правопорушення, збільшивши розмір штрафу з шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, до ОСОБА_1 має застосовуватися закон, який діяв на час вчинення ним правопорушення, тобто положення ч.1 ст.130 КУпАП з врахуванням Закону № 720-ІХ від 17 червня 202 року.
Таким чином, оскаржувана постанова підлягає зміні в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, зі зменшенням розміру штрафу до 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити адвокату Семенченку В.А. строк на апеляційне оскарження постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 квітня 2021 року.
Апеляційну скаргу адвоката Семенченка В.А. задовольнити частково.
Постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 квітня 2021 року стосовно  ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, змінити в частині накладеного на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу, зі зменшенням розміру штрафу до 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.
У решті постанову суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                        С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 310/688/21