Ухвала 
 
07 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 524/5254/14-ц
провадження № 61-6214св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,
 
учасники справи: 
позивач - публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанк Росії», правонаступником якого є акціонерного товариства «Сбербанк»,
відповідач -  ОСОБА_1 , 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -приватне підприємство «Паритет»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу акціонерного товариства «Сбербанк» на постанову Полтавського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року у складі колегії суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І., Хіль Л. М.,

 
ВСТАНОВИВ:
Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»   № 460-IX від 15 січня 2020 року, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дочірній банк Сбербанк Росії» (далі - ПАТ «ДБ Сбербанк Росії») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, -приватне підприємство «Паритет» (далі - ПП «Паритет»), про стягнення заборгованості за договором поруки.
Позовна заява ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» мотивована тим, що 11 лютого 2013 року між ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» та ПП «Паритет» укладено договір про відкриття кредитної лінії № 02-Н/13/37/ЮО із змінами, внесеними договором від 30 квітня 2013 року № 1, згідно з умовами якого для поповнення обігових коштів позичальнику було надано кредит в сумі 700 тис. грн з кінцевим терміном повернення до 10 листопада 2014 року. 
З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 11 лютого 2013 року між банком і ОСОБА_1 укладено договір поруки із змінами, внесеними договором від 30 квітня 2013 року № 1, за умовами якого поручитель солідарно відповідає за належне виконання позичальником зобов`язань, що виникають із кредитного договору. 
ПП «Паритет» виконало кредитні зобов`язання частково в сумі 247 452,27 грн. 
13 лютого 2014 року банк направив відповідачу повідомлення про неналежне виконання позичальником договірних зобов`язань з вимогою достроково повернути кредитну заборгованість у повному обсязі протягом 10 календарних днів з дати направлення цього повідомлення. Однак вказана вимога не виконана. 
Посилаючись на зазначені обставини, з урахування уточнених позовних вимог, ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» просило суд стягнути з ОСОБА_1  кредитну заборгованість у розмірі 927 745,54 грн.
У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом  до ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» про розірвання договору поруки, укладеного 11 лютого 2013 року. Посилалась на положення статті 652 ЦК України просила розірвати оспорюваний договір, оскільки на момент його укладення вона не могла знати та передбачити істотну зміну обставин, які зумовлять неможливість виконання боржником умов кредитного договору, зокрема, ліквідацію останнього.
Короткий зміст судових рішень
Справа неодноразово розглядалась судами різних інстанцій.
Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від  23 жовтня 2014 року задоволено позовні вимоги ПАТ «ДБ Сбербанк Росії». 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» суму заборгованості за договором № 02-Н/12/37/ЮО від 11 лютого 2013 року у розмірі 655 976,46 грн. 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Ухвалюючи рішення про задоволення первісних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що мало місце порушення відповідачем зобов`язань за договором поруки щодо своєчасного погашення чергових платежів за користування грошовими коштами. 
Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції, виходив з того, що на момент розгляду справи судом відсутні відомості щодо припинення діяльності ПП «Паритет», що б давало можливість розірвати оспорюваний договір.  
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від  23 жовтня 2014 року скасовано в частині задоволення первісних позовних вимог та ухвалено у цій частині нове рішення, а у частині вирішення питання судових витрат - змінено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 02-Н/13/37/ЮО від 11 лютого 2013 року у розмірі 335 023,33 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 900,08 грн. 
У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині первісних позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що до стягнення з відповідача підлягає сума заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії лише за платежем, який підлягав до виконання лише до 11 квітня 2014 року та всіх подальших платежах за кредитом, оскільки по платежам, які мали бути здійснені до 11 жовтня 2013 року та 01 листопада 2013 року, позивач звернувся до суду з пропуском шестимісячного строку, встановленого для пред`явлення вимоги до поручителя.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2014 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 29 січня 2015 року в частині позовних вимог ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за договором поруки скасувати, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, суд касаційної інстанції вказав про те, що вирішуючи спір в частині первісних позовних вимог суди попередніх інстанцій не встановили належним чином фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення, не надали належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, зокрема, взявши до уваги рішення господарського суду Полтавської області від 22 липня 2014 року, не з`ясували належним чином на якій стадії виконання знаходиться дане рішення, не перевіривши з урахуванням цих обставин розміру дійсної заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, зауваживши лише, що відповідачем таких доказів не надано, натомість передчасно поклавши обов`язок доведення даних обставин на відповідача.
Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року задоволено позовні вимоги ПАТ «ДБ Сбербанк Росії».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» залишок заборгованості за кредитним договором у розмірі 927 745,54 грн, з яких: залишок заборгованості за кредитом  - 570 тис. грн; відсотки за користування кредитними коштами за період з 14 жовтня 2013 року  до 30 березня 2014 року - 211 548,74 грн; пеня за прострочення повернення кредитних коштів за період з 15 жовтня 2013 року по 31 березня 2014 року - 121 093,85 грн; пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами за період з 14 листопада 2013 року до 31 березня 2014 року - 25 102,95 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» сплачений судовий збір за подання первинного позову у розмірі 3 654 грн та за подання заяви про уточнення (збільшення розміру) позовних вимог - у розмірі 4 076,54 грн.
Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позичальник не виконував належним чином взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим в нього утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з поручителя. Позов до поручителя пред`явлено банком у межах строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України.
Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «ДБ Сбербанк Росії». 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» заборгованість за кредитним договором у розмірі 922 906,62 грн станом на 16 лютого 2015 року, яка складається із: заборгованості з повернення кредитних коштів - 570 тис. грн; заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами - 206 672,08 грн; пені за прострочення повернення кредитних коштів - 121 094,09 грн; пені за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами - 25 140,45 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» 7 649,37 грн у рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору.
Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що 13 лютого 2014 року ПАТ «ДБ Сбербанк Росії»  направлено поручителю вимогу про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором банком, яка нею отримана 21 лютого 2014 року. З цим позовом банк звернувся до суду 03 червня 2014 року, тобто в межах шестимісячного строку. Висновки місцевого суду про наявність підстав для стягнення заборгованості за Кредитним договором з поручителя є обґрунтованими, оскільки на час ухвалення судового рішення відсутні відомості про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи - ПП «Паритет» на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 17 лютого 2015 року. Тому діяльність юридичної особи не припинена в установленому законом порядку. Після ухвалення рішення Господарським судом Полтавської області від 22 липня 2014 року, яким стягнута кредитна заборгованість з ПП «Паритет» станом на 31 березня 2014 року, банк мав право на нарахування відсотків за користування кредитом та пені, оскільки це рішення суду залишається невиконаним. Однак вказане право існувало у банку з 01 квітня 2014 року по 16 лютого 2015 року, тобто до ухвалення господарським судом постанови від 17 лютого 2015 року про визнання ПП «Паритет» банкрутом. 
Постановою Верховного Суду від 21 листопада 2018 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 28 вересня 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що під час перегляду справи апеляційний суд не звернув уваги на те, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення періодичних платежів на погашення тіла кредиту та щомісячних платежів на погашення процентів. З огляду на це судом не з`ясовано, які з пред`явлених банком вимог знаходяться в межах шести місяців за кожним періодичним платежем та чи припинилася порука за окремими платежами.
При визначенні розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з поручителя, апеляційний суд не звернув уваги на те, що банком змінений в односторонньому порядку строк виконання основного зобов`язання, який при реалізації ним права на дострокове повернення повної суми заборгованості настає не пізніше 10 календарних днів з дня направлення позичальнику відповідного повідомлення. Враховуючи, що повідомлення кредитора № 419/7/28-3 було надіслано ПП «Паритет» 22 січня 2014 року, строк виконання основного зобов`язання настав через десять днів після вказаної дати, тобто 02 лютого 2014 року.
Банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором) пред`явити вимоги до поручителя.
Своїми діями банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим його право нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом через десять днів після направлення вимоги позичальнику припинилося. Тому позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості, яка утворилася станом на 02 лютого 2014 року, а нарахування після цієї дати процентів за користування кредитом є неправомірним.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким ПАТ «ДБ Сбербанк Росії» відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до 1.2 договору строком повернення кредиту в сумі 700 000 грн є 11 червня 2013 року, тому саме з даної дати слід відраховувати шестимісячний строк дії поруки.
З позовом до поручителя позивач повинен був звернутися до 12 грудня 2013 року, а фактично позивач звернувся до суду 12 червня 2014 року, тобто із пропуском строку встановленого законом, отже договір поруки був припинений на час звернення до суду тому підстави для покладення відповідальності на відповідача, у частині вимог щодо стягнення тіла кредиту, процентів та інших платежів нарахованих станом на 12 червня 2013 року - відсутні.
Закінчення строку, встановленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У березні 2019 року акціонерне товариство «Сбербанк» (далі - АТ «Сбербанк») подало касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд повно і всебічно не з`ясував обставини справи. 
Ухвалюючи нове рішення у справі, апеляційний суд дійшов безпідставного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог. 
Висновки про припинення поруки є необґрунтованими. 
Під час перегляду справи апеляційний суд не врахував доводи та мотиви, з яких Верховний Суд направив справу на новий апеляційний розгляд. 
Рішення у справі було ухвалено без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема викладених у постановах Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14, Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-157цс16, Верховного Суду від 01 лютого 2018 року у справі № 161/12888/15-ц, Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 644/610/15-ц, Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 572/2921/15-ц, Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 524/5254/14-ц.
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції
05 квітня 2019 року ухвалою Верховного Суду поновлено АТ «Сбербанк» строк на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року та відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.
16 червня 2021 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.
Відзиву на касаційну скаргу не подано
 
Позиція та висновки Верховного Суду
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.      Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанк Росії» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватного підприємства «Паритет», про стягнення заборгованості за договором поруки, за касаційною скаргою акціонерного товариства «Сбербанк» на постанову Полтавського апеляційного суду від 07 лютого 2019 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді  	С. Ю. Мартєв   	
 	В. А. Стрільчук   	
 	І. М. Фаловська