УХВАЛА

19 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 240/1234/21
адміністративне провадження № К/9901/23322/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е., 
суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2021 року 
у справі №240/1234/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення коштів -, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати всіх належних йому сум у день звільнення (невиплати індексації грошового забезпечення в сумі 32505,87 гривень (з урахуванням вирахуваних податків);
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на його користь середній заробіток за затримку повного розрахунку при звільненні за період з 19.08.2020 року по 18.12.2020 року в сумі 58282,07 гривень.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року позовну заяву повернуто позивачу з підстав неусунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено  частково.
Ухвалу  Житомирського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення коштів -  змінено в мотивувальній частині, з мотивів, викладених у даній постанові. В іншій частині ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року залишено без змін.
Не погодившись із такими судовими рішеннями, позивачем подано касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 29 червня 2021 року.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Суд зазначає наступне.
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною другою  статті 328 КАС України  встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у  пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові),  4,  12,  13,  17,  20  частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Водночас, відповідно до частини третьої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями  280,  281,  287,  288  цього  Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Оскаржуючи судове рішення про повернення позовної заяви заявник касаційної скарги не зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Доводи позивача, викладені у касаційній скарзі, зводяться до незгоди із рішеннями судів попередніх інстанцій, оскільки, на його думку, вони прийняті з грубим порушенням норм процесуального права. 
Суд наголошує, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Таким чином, аналіз ухваленого у цій справі судового рішення і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись частиною третьою  статті 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у справі №240/1234/21 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, стягнення коштів.
Копію даної ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                        В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                             Н. А. Данилевич

                                                                                                                      Н. В. Шевцова