Справа № 466/5783/19                                Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.  
Провадження № 22-ц/811/2813/20                  Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:63

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
секретаря: Скакун І.А.
за участю: ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 , представник ОСОБА_3 – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1   на рішення Шевченківського районного суду м.Львова  від 10 серпня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради; Львівське комунальне підприємство «Янів – 405» про усунення перешкод у користуванні майном, прибудинкової території, визнання стоянки автомобіля самочинно збудованою та демонтаж,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 18.07.2019 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , треті особи: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Янів – 405» про усунення перешкод у користуванні майном, прибудинкової території, визнання стоянки автомобіля на прибудинковій території за адресою АДРЕСА_1 самочинно збудованою та зобов`язання ОСОБА_3 її демонтувати, а газон (клумбу) відновити.
В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 . Відповідач - ОСОБА_3 є її сусідкою, проживає у квартирі АДРЕСА_3 у цьому ж будинку. Відносини з відповідачем у неї були цілком нормальними до кінця липня 2018 року, коли ОСОБА_3 разом з членами сім`ї, які на той момент користувались автомобілем Опель номерний знак НОМЕР_1 , самочинно, без розроблення будь-якої дозвільної документації та отримання відповідних дозволів, здійснила самовільне захоплення частини газону та облаштувала автомобільну стоянку на один автомобіль, яким користуються станом на сьогодні, паркуючи уже інший транспортний засіб марки «Мазда», державний номерний знак НОМЕР_2 . Відповідач постійно чинить їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка закріплена за будинком. Указане захоплення газону та замощення його тротуарною плиткою було здійснено відповідачем без рішень та дозволів відповідних органів наділених такими повноваженнями. За захистом своїх порушених прав позивач неодноразово зверталась до відповідних владних органів, які у відповідь обмежились формальними відписками. Постановою від 19.11.2018 №24/4 накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн за фактом самочинного облаштування автомобільної стоянки. Про незаконність влаштування автостоянки свідчить той факт, що вони разом з відповідачем та мешканцями кв. АДРЕСА_4 є співвласниками спільного майна будинку так само, як і прибудинкової земельної ділянки - дана земельна ділянка не розділена між мешканцями будинку. Спірна автостоянка збудована самочинно без наявності згоди усіх мешканців на її будівництво, не зведена відповідачем у межах власного землекористування, грубо порушує права позивача на користування спільною земельною ділянкою, у зв`язку з чим, оскільки позивач використала усі можливості щодо відновлення свого порушеного права, змушена звернутися до суду з даним позовом.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова  від 10 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_5 до ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_6 , треті особи: Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, м. Львів, вул. Липинського, 11; Львівське комунальне підприємство «Янів – 405», місцезнаходження: м. Львів, вул. Туринського, 5 про усунення перешкод у користуванні майном, прибудинкової території, визнання стоянки автомобіля самочинно збудованою та демонтаж - задоволено частково.
Визнано автомобільну стоянку для автомобіля на прибудинковій території за адресою АДРЕСА_1 самочинно збудованою.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт частково не погоджується з оскаржуваним рішенням, а саме в частині відмови у задоволенні її позовних вимог про зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати автомобільну парковку, а газон (клумбу) відновити, вирішення питання розподілу судових витрат. Вважає його у цій частині незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у цій частині.
Відповідач ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Зазначає, що позивачем жодним чином не доведено причетність відповідача до спорудження паркомісця і, відповідно, порушення благоустрою. Крім того, звертає увагу, що загальними зборами мешканців будинку у 2016 році прийнято рішення про облаштування паркомісця на місці раніше наявних сараїв. Повторна згода мешканців будинку АДРЕСА_1 підтверджена протоколом зборів від 21.08.2018, який наявний в матеріалах справи.
Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 серпня 2020 скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 в підтримання апеляційної скарги, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , яка її заперечила, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає. 
Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_2 .
Відповідачка ОСОБА_3 проживає у квартирі АДРЕСА_4 , належній ОСОБА_5 .
З матеріалів справи вбачається, що на самовільно захопленій частині території об`єкта благоустрою по АДРЕСА_1 , шляхом замощення частини території газону, облаштовано автопарковку.
Дозвіл на облаштування автопарковки за вказаною адресою Шевченківською районною адміністрацією не видавався (а.с. 19 т.1).
Судом визнано автомобільну стоянку для автомобіля на прибудинковій території за адресою АДРЕСА_1 самочинно збудованою. Рішення суду в цій частині не оскаржується.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання ОСОБА_3 демонтувати автомобільну стоянку для автомобіля на прибудинковій території та відновити газон, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено встановлення вказаної автомобільної стоянки відповідачем ОСОБА_3 . 
Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.
Відповідно до п.2.2. Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 №376, до об`єктів благоустрою міста належать, зокрема, прибудинкові території.
Нагляд за дотриманням Правил благоустрою м. Львова, здійснює КП «Адміністративно-технічне управління», шляхом складення документів реагування – вимог та протоколів про адміністративні правопорушення, які передбачені ст. 152 КУпАП.
Як убачається з матеріалів справи, КП «Адміністративно-технічное управління» провело обстеження по АДРЕСА_1 та виявило порушення п.20.1.31 Правил (самовільне захоплення частини території об`єкту благоустрою м. Львова шляхом облаштування замощення частини території газону).
У межах повноважень КП «Адміністративно-технічное управління» відповідачці ОСОБА_3 було направлено вимогу від 4.10.2018 №2410б-в2990 щодо усунення порушення в термін до 16.10.2018. Повторним обстеженням засвідчено невиконання вимоги та складено протокол про адміністративне правопорушення №4-111б від 17.10.2018. Протокол направлений для розгляду до адміністративної комісії при Шевченківський районній адміністрації у м. Львові.
04.10.2018 ЛКП «Янів-405», яке здійснює контроль за дотриманням власниками, співвласниками, орендарями, правил користування прибудинковою територією багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , складено припис про ліквідацію автомобільної парковки на прибудинковій території будинку АДРЕСА_1 , який не був виконаний.
Адміністративною комісією при Шевченківській районній адміністрації розглянуто протокол про адміністративне правопорушення від 17.10.2018 № 4-1116. Постановою №24/4 від 29 листопада 2018 року накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн за ст. 152 КУпАП, за фактом самовільного захоплення частини території шляхом облаштування замощення газону за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушено п. 20.1.31 «Правил благоустрою м. Львова» (а.с.107 т.1).
Постанову про накладення адміністративного стягнення відповідачкою не було оскаржено, як і не вчинено дій щодо усунення зазначених порушень.
Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами встановлено, що відповідачка, шляхом самовільного замощення частини території газону по АДРЕСА_1 , облаштувала самочинну автопарковку. В подальшому на відповідачку накладено адміністративне стягнення, яке вона сплатила, чим визнала факт вчинення нею адміністративного правопорушення. 
Суд першої інстанції зазначених обставин справи не врахував, відтак дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову. Вищенаведене свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині зобов`язання відповідачки ОСОБА_3 демонтувати автомобільну стоянку для автомобіля на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_1 , та відновити газон. 
Відповідно до ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Ураховуючи наведене, оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог слід скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити. 
       Рішення Шевченківського районного суду м.Львова  від 10 серпня 2020 року  в частині відмови у задоволенні позову скасувати. Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в цій частині.
       Зобов`язати ОСОБА_3 демонтувати самочинно облаштовану автомобільну стоянку на прибудинковій території за адресою АДРЕСА_1 , та відновити частину газону, на якому облаштовано вказану автомобільну стоянку. 
       В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено:20.09.2021.

Головуючий          

Судді