ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 640/22378/19
адміністративне провадження № К/9901/17253/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Кравчука В.М., Шарапи В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021 (головуючий суддя: Мєзєнцев Є.І., судді: Земляна Г.В., Файдюк В.В.) у справі №640/22378/19 за позовом Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У листопаді 2019 року Державне підприємство «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» (далі - позивач) звернулося з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - ДАБІ України), Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області (далі - Департамент ДАБІ в Одеській області), в якому просило визнати протиправною і скасувати постанову Департаменту ДАБІ в Одеській області від 23.10.2019 №53/1015-05/1-9459 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.12.2020 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішення, 26.01.2021 позивач вперше подав апеляційну скаргу, однак ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2021 така була повернута скаржнику у зв`язку із тим, що апеляційна скарга не підписана.
12.02.2021 позивач повторно подав апеляційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.12.2020.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2021 апеляційну скаргу позивача залишено без руху у зв`язку із тим, що така подана із пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення, а вказані підстави для поновлення цього строку визнані судом неповажними. Скаржнику надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.
На виконання вимог зазначеної ухвали позивачем подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, яка обґрунтована тим, що при поданні апеляційної скарги вперше адвокат допустив технічну помилку та не підписав таку, що слугувало підставою для повернення апеляційної скарги скаржнику. Копію ухвали апеляційного суду про повернення апеляційної скарги отримано скаржником 10.02.2021, та вже 12.02.2021, тобто на другий день після отримання, належним чином оформлену апеляційну скаргу подано до суду повторно. З посиланням на прецедентну практику ЄСПЛ щодо права апеляційного оскарження просив поновити строк.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021 причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.12.2020 визнані неповажними у зв`язку із чим відмовлено у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, у якій просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржуване рішення, а справу направити на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 14.06.2021 відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 22.09.2021 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
ІІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що особою, яка подала апеляційну скаргу, не зазначено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.12.2020. 
ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до помилкових висновків про наявність підстав для застосування наслідків, встановлених пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України. В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник зазначає, що реалізація права повторного звернення до суду апеляційної інстанції здійснена без зайвих зволікань, а тому просить забезпечити право на апеляційне оскарження.    Стверджує, що вперше апеляційну скаргу було подано з дотримання строку на апеляційне оскарження, однак скаргу повернуто через технічну помилку з боку адвоката (вперше подана апеляційна скарга не підписана).
Інші учасники справи процесуальним правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористалися.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Однією з основних засад судочинства, визначеною пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи відповідно до пункту 6 частини третьої статті 2 КАС України є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства. Одночасно забезпечення апеляційного перегляду справи є гарантією від можливої судової помилки, а відтак і гарантією правопорядку.
Відповідно до статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Частиною першою статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Обставини справи свідчать, що оскаржуване судове рішення було прийнято в порядку спрощено позовного провадження без повідомлення учасників справи - 18.12.2020, та отримане позивачем засобами поштового зв`язку 29.12.2020, що підтверджується інформацією, зазначеною у корінці рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. 
Апеляційну скаргу подано вперше 26.01.2020, тобто у межах встановленого статтею 295 КАС України процесуального строку на апеляційне оскарження. Проте ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2021 апеляційна скарга позивача була повернута скаржнику у зв`язку із тим, що не була підписана представником. 
Згідно із інформацією, зазначеною у роздруківці з офіційного сайту Укрпошти, судова кореспонденція (ухвала від 08.02.2021) отримана уповноваженим представником апелянта 10.02.2021.  
Верховний Суд наголошує, що повернення апеляційної скарги не позбавляє особу права повторно звернутися з апеляційною скаргою. Проте строки на апеляційне оскарження автоматично не можуть бути поновленими.
Вдруге позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою 12.02.2021, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження. 
В обґрунтування причин пропуску строку апеляційного оскарження позивач стверджує, що через технічну помилку при оформленні апеляційної скарги вперше така була повернута скаржнику ухвалою суду від 08.02.2021, яка отримана засобами поштового зв`язку 10.02.2021. Однак, вже на другий день після отримання ухвали суду (12.02.2021) позивач повторно подав апеляційну скаргу. З огляду на дату подачі повторної апеляційної скарги скаржник вважає, що не допустив необ`єктивного зволікання з реалізацією права на апеляційне оскарження, а тому наявні виправдані обставини вважати, що строк пропущений з поважних на те причин.
У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
Колегія суддів зазначає, що при вирішенні питання про поважність наведених скаржником причин, суд мав враховувати також і ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув з моменту, коли особа дізналась про відповідне рішення суду.
З огляду на наведені позивачем аргументи й докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку в діях позивача не вбачається ознак зловживання процесуальними правами та обов`язками.
Проте, суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження, не врахував, що обставини, наведені позивачем на обґрунтування причин пропуску строку, дійсно свідчать про те, що він намагався вчинити усіх залежних від нього процесуальних дій у розумний строк для реалізації свого права на апеляційне оскарження.
Заявник не допустив необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги, а можливе, на думку суду апеляційної інстанції, пропущення строку на апеляційне оскарження є незначним, тому перегляд судового рішення суду першої інстанції не порушить принципу res judicata.
На переконання колегії суддів, у цій справі зазначений вище пропуск строку на апеляційне оскарження не є співмірним з таким наслідком, як відмова у відкритті апеляційного провадження.
Таким чином, колегія суддів знаходить помилковим висновок апеляційного суду про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ДП «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція», з огляду на те, що позивач довів, що не зловживав своїм процесуальним правом та не допустив необ`єктивного зволікання з поданням апеляційної скарги, використавши своє право на повторне звернення до апеляційного суду.
VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Згідно з частиною першою статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права та протиправно відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Керуючись статтями 349, 353, 355, 356 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІпроектреконструкція» задовольнити.
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.04.2021 у справі №640/22378/19 скасувати.
Справу №640/22378/19 направити до Шостого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                                   С. М. Чиркін
                                                                                          В. М. Кравчук 
                                                                                          В. М. Шарапа