Справа № 153/1064/18
Провадження № 22-ц/801/1195/2021
Категорія: 69
Головуючий у суді 1-ї інстанції Любинецька-Онілова А. Г.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року	Справа № 153/1064/18	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Голоти Л. О. (суддя-доповідач), 
суддів Войтка Ю. Б., Рибчинського В. П., 
за участі секретаря судового засідання Файчук Я. В., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3  про розірвання шлюбу, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року, ухвалене у складі судді Любинецька-Онілова А. Г. в приміщенні суду в м. Ямпіль, - 

в с т а н о в и в :

24 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 березня 1975 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від спільного проживання неповнолітніх дітей немає. Позивач просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що вони з відповідачем спільно не проживають більше 10 років, оскільки відповідач постійно перебуває на роботі за кордоном. Під час приїзду відповідача додому, між ними постійно виникають суперечки та непорозуміння, що негативно впливає на стан здоров`я позивача, оскільки він є інвалідом 2 групи. Позивач вважає, що сім`я їхня розпалася остаточно і збережена бути не може. Сімейні стосунки припинені, добровільно розірвати шлюб відповідач не бажає. 
Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 березня 1975 року.
Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року позовні вимоги задоволено.
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 25 березня 1975 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №18.
Стягнуто із ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що поновлення сімейних відносин та збереження сім`ї стали неможливими, подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам, сторони разом не проживають і не мають наміру підтримувати сімейні стосунки, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати, задовольнивши позовні вимоги. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати. 
Основними доводами апеляційної скарги є те, що в позовній заяві вказано умисно невірну адресу реєстрації відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), а також те, що засоби зв`язку та інші дані ОСОБА_2 невідомі, тоді як всі ці дані були відомі позивачу. Підписи в позовній заяві про розірвання шлюбу та в заяві про розгляд справи у відсутність позивача, виконані не ОСОБА_1 .. З даного приводу заявником подано заяву по факту підробки підпису від імені ОСОБА_1 на документах.
Крім цього, в період розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 була відсутня на території України, знаходилась на роботі в Італії, крім періоду часу з 04.11.2018 року по 28.11.2018 року, при приїздах постійно проживала і спілкувалась з ОСОБА_1 в побуті.
ОСОБА_2 не була повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції. Жодного разу в суді не було ні однієї зі сторін, що свідчить про те, що суд не встановив фактично реального волевиявлення сторін.
До апеляційної скарги додано копію свідоцтва про смерть позивача ОСОБА_1 / а.с. 100/
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 червня 2021 року заяву  ОСОБА_4 , яка діє в інтересах  ОСОБА_3 , про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача задоволено. Залучено ОСОБА_3  до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача.
23 липня 2021 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просять залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
У судовому засіданні адвокат відповідачки ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати рішення суду першої інстанції, надавши пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.
Адвокат третьої особи ОСОБА_4 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, з тих підстав, що апелянт мала можливість раніше дізнатись про рішення суду, оскільки неодноразово перебувала в Україні, а тому підстав для поновлення строку на апеляційне провадження та скасування рішення суду першої інстанції немає.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
У справі встановлено наступні обставини.
Відповідно до копії свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, 25 березня 1975 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. 
Сторони мають чотирьох повнолітніх дітей.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог зроблено за неповного з`ясування обставин справи, з порушенням норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про те, що справу розглянуто судом першої інстанції за відсутності відповідача, який не був повідомлений належним чином про дату, час і місце засідання суду.
Згідно статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.
Ухвалою суду від 01.10.2018 року справа не визнана судом малозначною, та була призначена до підготовчого судового розгляду на 05.11.2018 року о 9 год. / а.с. 11/
У судовому засіданні 05.11.2018 року, у зв`язку з неявкою відповідача, судом ухвалено відкласти підготовче судове засідання на 05.12. 2018 року / а.с.14/
З матеріалів справи вбачається, що про судові засідання відповідач ОСОБА_2 не була повідомлена належним чином жодного разу.
Наявне в матеріалах справи поштове повідомлення, яке направлялось на адресу відповідачки АДРЕСА_1 не є належним доказом вручення судової повістки особі, оскільки не містить відповідних відміток пошти (печатки) / а.с.16/.
Відповідно до п. 11 ст. 128 ЦПК України повідомлення про дату, час і місце розгляду справи через опублікуванням оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті судової влади України допускається лише у тому разі, коли його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи невідоме.
Колегією суддів встановлено, що за наявності зазначення у позовній заяві декількох адрес проживання відповідачки, суд першої інстанції обмежився направленням повісток лише на адресу реєстрації відповідачки.
Таким чином, за наявності інформації про місце проживання та перебування відповідачки, суд без наявних на те підстав здійснив повідомлення відповідача через опублікування оголошення на веб-сайті.
Крім того, в порушення вимог ст. 200 ЦПК України, без закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, суд першої інстанції ухвалив у підготовчому засіданні рішення, не зважаючи на те, що визнання позову відповідачем не було.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що розгляд справи судом першої інстанції було здійснено без належного повідомлення відповідачки про день та час розгляду справи.
Відповідно до п. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» звертає увагу судів на те, що проголошена Конституцією України (254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Відповідно до п.1 ст. 14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.
Розглянувши справу у відсутність сторін, без належного повідомлення відповідача про день та час розгляду справи, суд першої інстанції не з`ясував дійсної волі подружжя на розірвання шлюбу, не встановив фактичні взаємини сторін та причини позову, не пересвідчився щодо неможливості дальшого спільного життя подружжя і збереження сім`ї, чим порушив принцип змагальності сторін та право на справедливий розгляд справи, захищене статтею 6 ЄКПЛ.
Також поза увагою суду залишилась та обставина, що оскільки розгляд справи про розірвання шлюбу проводиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суд повинен вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. 
Так, до заяви про розірвання шлюбу обов`язковим є долучення оригіналу свідоцтва про реєстрацію шлюбу (який залишається у матеріалах справи на заміну рішення суду про розірвання шлюбу) (п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007р).
У матеріалах справи відсутній оригінал свідоцтва про одруження сторін.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.
Так, рішення суду першої інстанції ухвалене без повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, що в силу положень пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Колегія суддів відхиляє посилання представника третьої особи, про те, що відповідачка була обізнана з рішенням суду про розірвання шлюбу, оскільки тривалий час перебувала в Україні, про що свідчить висновок судово-психіатричної експертизи від 18.08.2019 року. 
На думку суду, зміст даного висновку навпаки свідчить про те, що відповідачка не була обізнана про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , так як на час проведення експертизи, яка проводилась після ухвалення рішення про розірвання шлюбу (18.04.2019 року) представлялась його дружиною, приводила його на огляд лікарів – 16.01.2019, 06.02.2019, 12.02.2019 року та в анамнезі життя ОСОБА_1 лікарем зазначалось, що останній є одруженим та має 4 дітей. / а.с.73 зворот – 74/.
Інших доказів, які б свідчили, що відповідачка була повідомлена про розгляд справи у суді та ухвалене судом рішення, суду надано не було. 
Зі справи слідує, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Цекинівка Ямпільського району Вінницької області /а. с. 100/.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
При цьому норма  статті 255 ЦПК України є імперативною. Тобто за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. 
Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц, провадження № 61-33766сво18.
Ураховуючи те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва / ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року, справа № 2-2835/05/, рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права, що не дає підстав для застосування п. 3 ст. 377 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні правові підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 376, 377, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 грудня 2018 року у даній справі скасувати, а провадження у справі закрити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: В. П. Рибчинський

Ю. Б. Войтко

Повний текст постанови складено 28 липня 2021 року.