ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/6062/21	
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі головуючої судді:  Шевчук О.А.
суддів: Бойка А.В. ,  Федусика А.Г. 

розглянувшиза правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021р., ухвалену в порядку письмового провадження в м. Одесі, по справі за позовом    ОСОБА_1  до    Балтського відділу управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області  про визнання протиправними відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Балтського відділу управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області, у якій позивач просить суд: визнати протиправною відмову Балтського відділу управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області щодо відмови у донарахуванні суми 3870 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2015 року, зобов`язати Балтський відділ управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області нарахувати та сплатити позивачу кошти в сумі 3870 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2015 року; визнати протиправною відмову Балтського відділу управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області щодо відмови у донарахуванні суми 4450 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року, зобов`язати Балтський відділ управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області нарахувати та сплатити позивачу кошти в сумі 4450 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року; визнати протиправною відмову Балтського відділу управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області щодо відмови у донарахуванні суми 5315 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2017 року, зобов`язати Балтський відділ управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області нарахувати та сплатити позивачу кошти в сумі 5315 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2017 року; визнати протиправною відмову Балтського відділу управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області щодо відмови у донарахуванні суми 5808 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2018 року, зобов`язати Балтський відділ управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області нарахувати та сплатити позивачу кошти в сумі 3870 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2018 року; визнати протиправною відмову Балтського відділу управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області щодо відмови у донарахуванні суми 5988 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2019 року, зобов`язати Балтський відділ управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області нарахувати та сплатити позивачу кошти в сумі 5988 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2019 року; визнати протиправною відмову Балтського відділу управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області щодо відмови у донарахуванні суми 6800 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року, зобов`язати Балтський відділ управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області нарахувати та сплатити позивачу кошти в сумі 6800 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 року № 3-р/2020 позивач, як учасник бойових дій, має право на разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком згідно ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року № 367-XIV. Разом з цим, позивач зазначає, що разова грошова допомога до 5 травня у 2015-2020 р.р. була йому виплачена у значно меншому розмірі, що стало підставою для звернення до відповідача з відповідною заявою щодо перерахунку такої допомоги. Позивач вказує, що усупереч вимогам ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідачем протиправно не здійснено перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня за 2015-2020 р.р. в розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, у зв`язку з чим, виникла необхідність звернутись до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року адміністративний позов залишено без руху та позивачу надано строк для надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду, та доказів поважності причин його пропуску щодо вимог про виплату грошової допомоги у 2015-2020 роках.
06.05.2021 року за вх. № 22875/21 від позивача до Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду. В обґрунтування заяви вказано, що про виплату грошової допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та про рішення Конституційного Суду України позивачу не було відомо. Позивач зазначив, що у 2015-2020 роках він не володів інформацією, що структурний підрозділ соціального захисту населення не виплачує йому належні суми грошової допомоги до 5 травня. Крім цього, позивач вказав, що з 23 березня 2021 року на території Одеської області встановлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року адміністративну позовну заяву повернуто позивачеві. 
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року та зобов`язати суд першої інстанції відкрити провадження у даній справі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що пропущений строк звернення до суду є незначним, а причини пропуску - поважними, проте, суд першої інстанції не надав належної оцінки причинам такого пропуску та повернув позовну заяву. Позивач вказує, що однією з причин пропуску строку є ті обставин, що він є військовослужбовцем, який не має юридичної освіти, а резонанс зразкової справи у подібних правовідносинах набув саме у 2021 році. Також, позивач зазначає, що однією з причин пропуску строку звернення до суду є ті обставини, що управління соціального захисту змінювало назву більше трьох разів за календарний рік, а заяви з невірною назвою бути відкинуті. Окрім цього, позивач вказав, що з 23 березня 2021 року на території Одеської області встановлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки, а тому, на його думку, підлягають застосуванню положення ч. 3 р. 6 КАС України щодо поновлення процесуальних строків. 
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.
Відповідно до ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи спірне питання та повертаючи заявлений позов позивачеві, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Аналіз наведених норм КАС України свідчить про те, що законодавець передбачив, що в разі, якщо особа не знала про допущене порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав. Законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.
Предметом позову у даній справі є питання щодо отримання невиплаченої частини одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2015-2020 р.р.
Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22.10.1993 року щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.
Сторонами у справі визнається, що одноразову грошову допомогу до 05 травня позивач отримав у 2015 році у сумі 875 грн., у 2016 році - 920 грн., у 2017 році - 1200 грн., у 2018 році - 1265 грн., у 2019 році - 1295 грн., у 2020 році - 1390 грн.
Таким чином, 30 вересня відповідного року (2015-2020 р.р.) - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. 
Отже, перебіг строку звернення позивача до суду з даним позовом слід обраховувати з 30 вересня відповідного року (2015-2020 р.р.).
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при зверненні із заявленим позовом 06.04.2021 року щодо отримання невиплаченої частини одноразової грошової допомоги до 05 травня за 2015-2020 р.р., позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду.
Висновки суду у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені у постановах від 06.02.2018 року у справі № 607/7919/17, від 10.05.2018 року у справі № 389/1042/17, від 14.08.2018 року у справі № 473/2190/17.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
У спірних правовідносинах судом першої інстанції забезпечено можливість позивача звернутись із клопотанням про поновлення строків звернення до суду.
Водночас, досліджуючи заяву позивача про поновлення строку звернення із заявленим позовом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом.
Так, у заяві про поновлення строку звернення із заявленим позовом позивач вказує про те, що раніше подати позовну заяву до суду у нього не було можливості, оскільки йому не було відомо про рішення Конституційного Суду України і про те, що йому як учаснику бойових дій не здійснювали виплати грошової допомоги в належному розмірі.
Проте, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно визнані неповажними наведені позивачем причини пропуску строку звернення із заявленим позовом, оскільки разова грошова допомога до 5 травня є щорічною виплатою та позивачу мало бути відомо про можливе порушення своїх прав внаслідок неотримання такої допомоги після спливу строку її виплати у відповідному році.
Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення Конституційного Суду України № 3-р/2020, на яке посилається позивач, прийнято 27.02.2020 року, однак, позивач своїм правом на звернення із заявленим позовом у межах шестимісячного строку із наведеної дати не скористався та позивачем не зазначається, та з матеріалів справи не вбачається обставин, що заважали б позивачу та могли бути об`єктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.
Що стосується посилань позивача на пандемію коронавірусної хвороби та р. 6 ч. 3 Прикінцевих положень КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно п. 3 р. 6 Прикінцевих положень КАС України, в редакції на час звернення із заявленим позовом, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
В даному випадку позивач звернувся із заявою про поновлення строку звернення до суду та останній не зазначає жодних обставин, які б перешкоджали йому звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином, що виключає можливість застосування наведених вимог п. 3 р. 6 Прикінцевих положень КАС України.
Таким чином, оскільки позивачем не наводиться та зі змісту матеріалів справи не вбачається будь-яких причин, які б об`єктивно та непереборно перешкоджали своєчасно звернутись до суду із даним позовом, що позбавляє суд можливості застосувати приписи КАС України щодо визнання причин пропуску строку поважними, колегія суддів приходить до висновку про правильність судового рішення щодо повернення заявленого позову.
Висновки суду першої інстанції жодним чином не спростовуються позивачем в поданій апеляційній скарзі. 
Так, колегія суддів наголошує, що в апеляційній скарзі в якості поважних причин пропуску строку звернення із заявленим позовом позивач посилається на свою юридичну необізнаність та реорганізацію територіальних органів соціального захисту населення, проте, вказані доводи та обставини не наводились позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду, а тому, відповідно ці доводи позивача не можуть бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції при ухваленні цього рішення їм не надавалась оцінка. 
Крім того, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 26.03.2020 року по справі № 805/2688/18-а, від 21.05.2020 року по справі № 826/4444/17, згідно якої необізнаність позивача з нормами законодавства не може свідчити про поважність причин пропуску такого строку, оскільки вказана обставина не є незалежною від його волі та не пов`язана з дійсними істотними перешкодами та труднощами. За виявлення належної активності та небайдужості, існувала об`єктивна можливість реалізувати своє право на оскарження у встановлений законом строк.
Також, колегія суддів зазначає, що посилаючись на проведення реорганізації територіальних органів соціального захисту населення, позивач жодним чином не обґрунтував, які саме обставини перешкоджали йому звернутись до суду із заявленим позовом у встановлений законом строк та чим це підтверджується. Позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували факти його звернення до управління соціального захисту та відповідно не розгляду таких звернень позивача у зв`язку з невірним визначенням найменування територіального органу соціального захисту, а тому, колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що управління соціального захисту змінювало назву більше трьох разів за календарний рік, а заяви з невірною назвою бути відкинуті.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя 	 	Шевчук О.А.	
Судді	    	Бойко А.В.    Федусик А.Г.