ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 826/12360/16
адміністративне провадження № К/9901/58112/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції справу №826/12360/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 (головуючий суддя Бабенко К.А., суддів: Кузьменко В.В., Степанюк А.Г.),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2018 адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою податкового органу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2018 у справі №826/12360/16  відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 у справі №826/12360/16 та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що апеляційний суд неправомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження, не надавши належну оцінку тому, що пропуск строку звернення до суду обумовлений дефіцитом фінансування на сплату судового збору. Відповідач звертає увагу, що податковим органом сплачено судовий збір у повному обсязі. Як наголошує відповідач, строк звернення до суду апеляційної інстанції пропущено з поважних причин, об`єктивні обставини не повинні обмежувати права учасників судового процесу.

Ухвалою Верховного Суду від 27.08.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу у справі №826/12360/16.

Ухвалою суду від 12.07.2021 здійснено заміну відповідача його правонаступником та  призначено розгляд справи у порядку письмового провадження на 13.07.2021.

Верховний Суд, переглянувши ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, вбачає підстави для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

У справі, що розглядається, рішенням суду першої інстанції від 27.02.2018 задоволено позов ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, податковий орган, в межах встановленого строку (вх. дата суду 27.03.2018) , звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишено без руху, апелянту надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: надати документ про сплату судового збору.

На виконання ухвали суду від 19.04.2018, апелянтом подано до Київського апеляційного адміністративного суду клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.05.2018 у задоволенні клопотання податкового органу про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги відмовлено.

Ухвалою цього суду від 10.05.2018, у зв`язку  з тим, що відповідачем не надано документ про сплату судового збору, відповідно недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі, не усунуті, апеляційну скаргу повернуто заявнику. 

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу про повернення апеляційної скарги заявнику надіслано 15.05.2018.

18.05.2018 податковий орган вдруге звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 27.02.2018. До апеляційної скарги додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій відповідач просив визнати причини пропуску зазначеного строку поважними та поновити його.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.05.2018 апеляційну скаргу податкового органу залишено без руху. Суд дійшов висновку про визнання зазначених відповідачем підстав для поновлення строку апеляційного оскарження неповажними, оскільки відповідачем будь-яких доказів щодо вчинення дій на виконання ухвали щодо залишення апеляційної скарги без руху, невиконання вимог якої призвело до її повернення, не надано.

Відповідачем до суду апеляційної інстанції подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. Як підставу для поновлення строку відповідачем зазначено щодо його можливості у даний час сплати судового збору.

Ухвалою апеляційного суду від 21.06.2018 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою податкового органу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2018 у справі №826/12360/16  відмовлено. Суд дійшов висновку про визнання зазначених відповідачем підстав для поновлення строку апеляційного оскарження неповажними, оскільки звернення відповідача з апеляційною скаргою, до якої додано платіжне доручення про сплату судового збору не свідчить про наявність у скаржника об`єктивних перешкод для його сплати у межах строків апеляційного оскарження та встановленого судом для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною другою статті 295 КАС передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).

При цьому за приписами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною третьою статті 298 КАС України визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі ( відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України).

Отже, у випадку пропуску строку на апеляційне оскарження підставами для прийняття апеляційної скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

За наведених обставин, з урахуванням норм права, що підлягають застосуванню, суд касаційної інстанції вважає, що висновки суду апеляційної інстанції є передчасними,  з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи вищевикладене та положення КАС України, якими передбачено, що строк на подання апеляційної скарги може бути поновлений у разі його пропуску з поважних причин, суд дійшов висновку, що оформлення апеляційної скарги у відповідності до вимог КАС України, дотримання строків апеляційного оскарження при первинному зверненні до суду зі скаргою та бажання заявника реалізувати своє право оскарження судового рішення у цій справі після постановлення ухвали апеляційного суду від 10.05.2018 про повернення апеляційної скарги у найкоротші строки (15.05.2018 - ухвалу надіслано судом, 18.05.2018 - звернення до суду з апеляційною скаргою вдруге), касаційний суд вважає доводи податкового органу, викладені у касаційній скарзі обґрунтованими. 

Виходячи з послідовності дій відповідача щодо реалізації свого права на повторне звернення до суду апеляційної інстанції після повернення апеляційної скарги з наданням документів на підтвердження сплати судового збору, можна зробити висновок про добросовісну поведінку дій податкового органу за наявних у цій справі обставин. Проте, суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з пропуском відповідачем строку на апеляційне оскарження, відповідних обставин не врахував і належної оцінки їм не надав.

З огляду на викладене, суд повинен звертати увагу на усі доводи учасників справи, на тривалість строку, який пропущено, на поведінку учасників протягом цього строку, на дії, які він учиняв, і чи пов`язані вони з підготовкою до звернення до суду, а також враховувати дії самого суду. Усі ці обставини належить оцінювати у сукупності, гарантувавши доступ до правосуддя особам, які вважають, що їхнє право порушене, і які діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись статтями 341, 349, 353, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.06.2018 у справі №826/12360/16 скасувати. 

Справу №826/12360/16 направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Р.Ф. Ханова
Судді Верховного Суду