ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6894/21 Справа № 206/315/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Плінська А. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- 
В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2021 року АТ КБ “Приватбанк” звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог АТ КБ “Приватбанк” посилалися на те, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ “Приватбанк” з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 06 жовтня 2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з “Умовами та правилами надання банківських послуг” та “Тарифами”, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ “Приватбанк” свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення умов договору позичальник ОСОБА_1 зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого станом на 06 грудня 2020 року виникла заборгованість у розмірі 23 811 грн. 94 коп., що складається із: 17 516 грн. 62 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6 295 грн. 32 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. На підставі викладеного АТ КБ “Приватбанк” просили суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором б/н від 06 жовтня 2010 року станом на 06 грудня 2020 року у розмірі 17 516 грн. 62 коп. за тілом кредиту та судові витрати у розмірі 2270 грн.
       Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ КБ “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
       В апеляційній скарзі АТ КБ “Приватбанк” просить рішення суду від 19 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог АТ КБ “Приватбанк” в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу АТ КБ “Приватбанк” залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрнутованість.
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
       Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
       Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
       Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Звернувшись до суду з позовними вимогами, АТ КБ “Приватбанк” зазначили, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ “Приватбанк” з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 06 жовтня 2010 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
З матеріалів справи вбачається, на підтвердження позовних вимог АТ КБ “Приватбанк” надано суду копію заяви ОСОБА_1 від 06 жовтня 2010 року, в якій він виявляє бажання оформити на своє ім`я кредитну картку (а.с.24).
       У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.24).
Слід зазначити, анкета-заява ОСОБА_1 від 06 жовтня 2010 року містить відомості про оформлення відповідачем кредитного договору з наданням кредитного ліміту за Умовами та Правилами надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою кредитка “Універсальна”.
       Зазначена вище заява не містить відомостей про строк дії кредитного договору, процентна ставка не зазначена.
       Відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів).
       Відповідно до положень п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.
Згідно з п.1.1.7.3 умов та правил надання банківських послуг, картрахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий за заявою держателя.
Пунктом 1.1.7.12 передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.
Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.
Згідно з пунктом 2.1.1.2.11. Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.
Згідно з п.2.1.1.3.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнтів, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, яка підлягає сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами(договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік відповідно до п.2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою.
Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову.
В п.2.1.1.12.11 правил користування платіжною карткою зазначено, що банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових зобов`язань та інших обов`язків за цим договором.
Банк належним чином виконав свої зобов`язання та відкрив відповідачеві картковий рахунок. 
       З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, ОСОБА_1 має заборгованість перед банком станом на 06 грудня 2020 року у розмірі 23 811 грн. 94 коп., що складається із: 17 516 грн. 62 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6 295 грн. 32 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. (а.с.7-17).
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив суд стягнути заборгованість зі тілом кредиту у розмірі 17 516 грн. 62 коп. (суму фактично отриманих коштів).
       Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Встановлено, відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.
       Відповідач ОСОБА_1 не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ КБ “Приватбанк”, не довів відсутності заборгованості.
       Відповідно до заявлених позовних вимог та згідно наданого розрахунку заборгованості розмір заборгованості за тілом кредиту,  наданого  ОСОБА_1 ,    становить 17 516 грн. 62 коп.

Відповідно до ч. ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ “Приватбанк” є обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за кредитним договором  б/н від 06 жовтня 2010 року станом на 06 грудня 2020 року у розмірі 17 516 грн. 62 коп. за тілом кредиту. 
Представник відповідача звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності у справі.
       Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
       Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
       Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
       Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
       Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
       Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
       Як вбачається з наданого АТ КБ “Приватбанк” розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, останній платіж у погашення заборгованості за кредитним зобов`язанням був здійснений відповідачем - регулярний платіж 24 січня 2019 року у розмірі 700 грн. (а.с.7-17, 18-22). 
Із позовними вимогами до ОСОБА_1 АТ КБ “Приватбанк” звернувся до суду 26 січня 2021 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності, передбаченого ст.257 ЦК України.
Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що банком пропущено строки позовної давності у справі спростовуються наявними в матеріалах справи випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості за кредитним договором.
       За таких обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог АТ КБ “Приватбанк”.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” – задовольнити.
       Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 травня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — скасувати.
       Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — задовольнити.
       Стягнути з  ОСОБА_1 (ІПН  НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” заборгованість за кредитним договором  б/н від 06 жовтня 2010 року, що утворилася  станом на 06 грудня 2020 року, у розмірі 17 516 грн. 62 коп. - за тілом кредиту.
       Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” судовий збір у розмірі 5675 грн.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст судового рішення складено 07 вересня 2021 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова