Ухвала
Іменем України
01 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 654/1882/20
провадження № 61-13578ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротуна В. М.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 07 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.
Позовна заява мотивована тим, що 28 травня 2020 року на площі біля будівлі сільської ради в с. Бехтери Голопристанського району Херсонської області за участі сільського голови, депутатів, спеціалістів сільської ради, жителів Бехтерської сільської ради було ініційовано збори громадян. Збори фільмувалися відеоблогером на відеокамеру і були викладені окремим роликом в мережі Youtude на його каналі. 
Під час обговорення до мікрофона підійшов ОСОБА_2 та зі своєю дружиною почали розповідати відверто неправдиві відомості про нього як орендаря. Вони повідомили, що позивач не заплатив їм за орендовану земельну ділянку, знехтував укладеними договорами та обманув їх. 
Потім ОСОБА_2 звинуватив його у тому, що через позивача у нього стався інфаркт міокарда, при цьому супроводжував свій монолог ненормативною лексикою та образами на його адресу. Він стверджував, що ОСОБА_1 у нього вкрав гроші і взагалі обманює багатьох односельців. Даний факт був зафільмований на відеокамеру. 
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Суд першої інстанції, виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту поширення недостовірної інформації.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 07 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року змінено, відмовилено в задоволенні позовних вимог 
ОСОБА_1 , з підстав, викладених в мотивувальній частині даної постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що даний позов пред`явлено до неналежного відповідача.
09 серпня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 07 липня 2021 року.
В касаційній скарзі заявник посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеного у постанові Верховного Суду: від 08 травня 2019 року в справі № 761/37180/17, від 02 липня 2020 року в справі № 761/36287/17, від 18 квітня 2018 року в справі № 761/16062/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга мотивована тим, що позовні вимоги підтверджуються флеш-носієм з відеозаписом зазначених вище подій, який є належним та допустимим доказом та копією фотографії на якій зображений відповідач під час виступу. Вказує, що не залучення до участі у справі в якості відповідача власника веб-сайту на законність та обґрунтованість рішення в цій справі не впливає, оскільки позивачеві належить право визначати осіб, якими порушеного його права. Зазначає, що відповідачем не доведено, що поширена ним інформація є достовірною.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову 
у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 28 травня 2020 року були проведені збори громадян на яких висловлювався відповідач, фільмувалися відеоблогером на відеокамеру і були викладені окремим роликом в мережі Youtube на його каналі.
Як вбачається зі змісту статей 33, 36, 119 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.
Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.
У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.
Отже, визначення відповідачів, предмета спору та підстав позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17.
У пункті 6.5. постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.
Ураховуючи наведене, відповідачами у справі мають бути автор та власник веб-сайта відповідного інформаційного матеріалу.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).
Надавши оцінку аргументам позивача та встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, суд апеляційної інстанції врахував вказані правові позиції Верховного Суду та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.
Висновки апеляційного суду в цій справі узгоджуються із вказаними правовими висновками Верховного Суду та не суперечать правовим позиціям викладених у постановах, які зазначені заявником у касаційній скарзі.
Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
На підставі викладеного Верховний Суд дійшов висновку про наявність передбачених пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України підстав для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22 квітня 2021 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 07 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
  Судді:	  М. Є. Червинська  	
   	С. Ю. Бурлаков   В. М. Коротун