ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2021 р.	Справа № 520/2836/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,
суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Севастьяненко К.О., м. Харків, повний текст складено 29.04.21 по справі № 520/2836/21 за позовом          ОСОБА_1 до         Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області ,         Головного управління Національної поліції в Харківській області                 
          про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та Головне управління Національної поліції у Харківській області видати наказ по особовому складу про присвоєння дільничному інспектору міліції ОСОБА_1 , як працівнику міліції, чергового спеціального звання - капітан міліції з дати не пізніше 06.11.2015, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114; стягнути з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (ЄДРПОУ - 08592313), Головного управління Національної поліції у Харківської області (ЄДРПОУ - 40108599) на користь ОСОБА_1 720 000 грн відшкодування моральної шкоди.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021   позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову постанову, якою направити справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що протиправне ненадання чергового спеціального звання, яке сталося з вини  держави в особі її компетентних органів (зокрема, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та Головного управління Національної поліції у Харківській області) може бути віднесено до триваючих правопорушень, оскільки суб`єкт владних повноважень  протягом значного часу ухиляється від виконання  своїх зобов`язань та допускає протиправну поведінку стосовно працівника міліції, чим порушує його право на присвоєння чергового спеціального звання. Зазначає, що невизначеність його становища щодо трудової діяльності у міліції продовжує існувати, оскількі дії щодо його останнього звільнення є предметом судового розгляду станом на день розгляду цієї справи.  
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.
Представник відповідача - Гончаренко А.С.,  в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 23 лютого 2021 року позивач звернувся до суду з вимогами про зобов`язання Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області та Головне управління Національної поліції у Харківській області видати наказ по особовому складу про присвоєння дільничному інспектору міліції ОСОБА_1 , як працівнику міліції, чергового спеціального звання - капітан міліції з дати не пізніше 06.11.2015 року, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви, в тому числі, шляхом надання до суду   заяви про поновлення строку звернення до суду з доказами, що підтверджують викладені у заяві обставинами.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач зазначає, що протиправне ненадання чергового спеціального звання, яке сталося з вини держави в особі її компетентних органів (зокрема, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх України в Харківській області, Головного управління Національної поліції у Харківській області) може бути віднесене до триваючих правопорушень, оскільки суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна бездіяльність) стосовно працівника міліції, чим порушує право на чергове спеціальне звання. Виходячи з практики судів, про порушення свого права на надання чергового спеціального звання мав дізнатися з дати першого звільнення 06.11.2015, згідно наказу ГУ МВС України в Харківській області від 05.11.2015 №594 о/с його звільнено 06.11.2015, даний наказ скасовано, а позивача поновлено на посаді з 06.11.2015 на виконання постанови Харківського окружного адміністративного від 23.05.2016 у справі № 820/11676/15. Таким чином, оскільки наказ № 594 скасовано, трудові відносини продовжувались тому позивач мав очікування на належне виконання ними дій щодо присвоєння чергового спеціального звання, що відповідало принципу юридичної визначеності.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2021 вирішено відстрочити ОСОБА_1  сплату судового збору до прийняття рішення по суті та відкрито  спрощене позовне провадження в адміністративній справі. В ухвалі зазначено про те, що клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду буде вирішено судом після надання витребуваних судом документів
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що наказом ГУМВС України в Харківській області від 05.11.2015 №594 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до п. 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ  у званні старшого лейтенанта міліції, а тому з 2015 року позивач був обізнаний про порушення, на його думку, прав з боку ГУМВС України в Харківській області.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: (2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; (4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною третьою статті 9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно з частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).
Зі змісту наведених норм випливає, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Разом з цим, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретного органу, особи (або осіб) щодо неї.
День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Водночас частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: (1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; (2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; (3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; (4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску. Тому поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Судовим розглядом встановлено,  що наказом ГУМВС України в Харківській області від 02.06.2008 № 214 о/с позивачу присвоєно спеціальне звання "старший лейтенант міліції". 
Враховуючи вимоги Порядку проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29 липня 1991 року № 114 (надалі - Положення 114), право на отримання чергового спеціального звання "капітан міліції" виникло через три роки після присвоєння звання  "старший лейтенант міліції", тобто не пізніше 02.06.2011. 
В той же час, наказом ГУМВС України в Харківській області від 05.11.2015 №594 о/с позивача звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до п. 64 (через скорочення штатів) Положення № 114. 
Учасниками справи не заперечується, що 05.12.2015 позивач склав власноруч написану розписку про отримання вищезазначеного витягу із наказу про звільнення, з якого вбачається, що  позивача звільнено з органів внутрішніх справ у званні старшого лейтенанта міліції.
Отже, починаючи з 05.12.2015 позивач був обізнаний про порушення, на його думку, прав з боку ГУМВС України в Харківській області та мав можливість в місячний строк звернутися до суду за захистом порушених на його думку прав.
Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача стосовно поважності причин пропуску відповідного процесуального строку. Адже після ознайомлення з  наказом про звільнення та отримання трудової книжки позивач достеменно знав про те, що його було звільнено у званні старшого лейтенанта та не присвоєно чергове звання "капітана міліції" і протягом більше, ніж п`яти років мав можливість оскаржити такі дій відповідача в суді у порядку, передбаченому КАС України.
У своїй заяві позивач не навів жодних вагомих підстав, які б заважали йому протягом цього періоду звернутися до суду. Доводи позивача про невизначеність його становища щодо трудової діяльності, оскільки питання звільнення та поновлення його на роботі вже 4 раза були предметом судового розгляду, не є тими істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, які унеможливлюють своєчасне звернення до суду, адже стосуються питання поновлення на роботі, а не затримки в присвоєнні чергового спеціального звання.
Посилання заявника апеляційної скарги на те, що за своєю юридичною природою  несвоєчасне ненадання чергового спеціального звання є правопорушенням, яке має триваючий характер, колегія суддів відхиляє, оскільки   вказані дії (бездіяльність) щодо не присвоєння чергового спеціального звання знайшли реалізацію в наказі про звільнення, а тому не можуть вважатися триваючими.
Зважаючи на те, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом, а наведені ним причини пропуску цього строку не дають підстав для визнання їх поважними, та, відповідно, поновлення строку звернення до суду, то колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов законного й обґрунтованого висновку про   залишення позову без розгляду.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.  .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.04.2021 по справі                            № 520/2836/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	І.М. Ральченко    В.В. Катунов   	
Повний текст постанови складено  24.09.2021.