УХВАЛА
Іменем України
07 вересня 2021 року
м. Київ
справа № 640/5786/14-ц
провадження № 61-13664ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дублікатів виконавчих документів, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» (далі - ТОВ «ФК «Есаймент») звернулося до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дублікатів виконавчих документів.
На обґрунтування заяви ТОВ «ФК «Есаймент» зазначало, що 06 листопада 2019 року, між акціонерним товариством «Банк Фінанси та Кредит» (далі - АТ «Банк Фінанси та Кредит») та ТОВ «ФК «Есаймент» був укладений договір про відступлення прав вимоги та договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, за умовами яких 
АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило шляхом продажу ТОВ «ФК «Есаймент» права вимоги до ОСОБА_1 , що належали АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором від 27 лютого 2007 року №41/02 Ф та укладеним на його забезпечення Іпотечним договором б/н від 27 лютого 2007 року. Заборгованість за указаним кредитним договором була стягнута судовим рішенням у справі № 640/5786/14-ц за позовом АТ «Банк «Фінанси та Кредит».
17 вересня 2015 року в AT «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі постанови Правління Національного банку України (далі - Правління НБУ) від 17 вересня 
2015 року № 612 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до рішення від 17 вересня 2015 року № 171 запроваджено тимчасову адміністрацію, повноваження органів управління банком припинені, на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» делеговані повноваження тимчасового адміністратора банку. З 18 грудня 2015 року у зв`язку із прийняттям Правлінням НБУ постанови від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації AT «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку» AT «Банк «Фінанси та Кредит» перебуває в стані припинення (ліквідації). В подальшому відповідно до рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб строк ліквідації продовжувався та неодноразово змінювалась уповноважена особа Фонду гарантування вкладів на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит».
Такі організаційні зміни потягли за собою значні скорочення персоналу та закриття філій і відділень в AT «Банк «Фінанси та Кредит», зокрема, було звільнено більшість працівників структурних підрозділів, які відповідали за повернення проблемної заборгованості, що призвело до організаційних проблем. У зв`язку з зазначеними організаційними проблемами в AT «Банк «Фінанси та кредит» була наявна плинність кадрів та пов`язана з нею обмеженість обсягу відповідальності окремих працівників, що потягнули за собою втрати оригіналів важливих документів та пропущення процесуальних строків у більшості справ банку.
За таких обставин, зокрема, був утрачений оригінал виконавчого листа 
№ 640/5786/14-ц й пропущений строк його пред`явлення до виконання. При передачі виконавчих документів від АТ «Банк «Фінанси та кредит» до ТОВ «ФК «Есаймент» виконавчий лист у справі № 640/5786/14-ц переданий не був, будь-яких пояснень з приводу втрати вказаних документів ТОВ не отримало. Вважав такі причини поважними для поновлення пропущеного процесуального строку та видачі дублікату виконавчого листа у справі.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2020 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року, заяву 
ТОВ «ФК «Есаймент» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, поновлення строків пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дублікатів виконавчих документів задоволено частково. Замінено стягувача з виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2014 року
№ 640/5786/14-ц з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ТОВ «ФК «Есаймент». У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.
13 серпня 2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу ТОВ «ФК «Есаймент» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року зпропуском строку на касаційне оскарження.
Заявникпорушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст постанови Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року ним отримано 
24 червня 2021 року, окрім того, зазначає, що вперше з касаційною скаргою 
ТОВ «ФК «Есаймент» звернулось 22 липня 2021 року (з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження), однак ухвалою Верховного Суду від 05 серпня 
2021 року вказану касаційну скаргу повернуто заявнику.
Згідно з частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Враховуючи те, що наведені підстави пропущення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції є поважними, процесуальний строк підлягає поновленню.
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Таким чином, пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження у касаційному порядку судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Таким чином, ухвала Київського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2020 року та постанова Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року у частині відмови у поновленні строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не підлягають касаційному оскарженню. 
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України уразі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
У підпункті 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.
У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 
2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша 
статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановивши, що стягувачем не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В:
Поновити товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» строк на касаційне оскарження ухвали Київського районного суду 
м. Харкова від 08 вересня 2020 року та постанови Харківського апеляційного суду 
від 27 травня 2021 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 27 травня 2021 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» про заміну стягувача у виконавчому провадженні та видачу дублікатів виконавчих документів, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит», ОСОБА_1 в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити. 
Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                     В. М. Коротун
С. Ю. Бурлаков
М. Є. Червинська