ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2021 р.	Справа № 480/7390/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю: секретаря судового засідання -  Севастьнової А.Ю.
представника позивача - Думал О.С.
представника відповіщдача - Мельник Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 (суддя І.Г. Шевченко, м. Суми, повний текст складено 01.03.2021) по справі № 480/7390/20
за позовом            Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумська девелоперська компанія"      
до           Управління Держпраці у Сумській області                      
про визнання протиправними та скасування припису та постанови,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумська девелоперська компанія" (далі - позивач, ТОВ "Сумська девелоперська компанія") звернулося до суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області (далі - відповідач, Управління Держпраці у Сумській області), в якій просило:
1) визнати протиправним та скасувати припис відповідача про усунення виявлених порушень СМ 17304/2031 /АВ/П від 28.08.2020;
2) визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення СМ 17304/2031 АВ/П/ТД-ФС від 13.10.2020.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.02.21 по справі № 480/7390/20 адміністративний позов ТОВ "Сумська девелоперська компанія" (40021, м. Суми, вул. 20 років Перемоги, буд. 7, код ЄДРПОУ 41232488) до Управління Держпраці у Сумській області (40000, м. Суми, вул. Горького, буд. 28 Б, код ЄДРПОУ 39857622) про визнання протиправними та скасування припису та постанови - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано припис Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень № СМ 17304/2031/АВ/П від 28.08.2020.
Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Сумській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № СМ 17304/2031/АВ/П/ТД-ФС від 13.10.2020, якою на ТОВ "Сумська девелоперська компанія" накладено штраф у розмірі 47230,00 грн.
Стягнуто з Управління Держпраці у Сумській області (40000, м. Суми, вул. Горького, буд. 28 Б, код ЄДРПОУ 39857622) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ "Сумська девелоперська компанія" (40021, м. Суми, вул. 20 років Перемоги, буд. 7, код ЄДРПОУ 41232488) в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн 00коп.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.02.21 по справі № 480/7390/20 і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що факти порушення позивачем законодавства про працю, виявлених в ході інспекційного відвідування, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Вказав, що інспекційне відвідування було проведено з дотриманням норм Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823, положень Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та оформленням відповідних документів. Інспекційне відвідування позивача 26.08.2020 проводилося за адресою проведення будівельних робіт: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинки 165/57, 165/59, під час якого безпосередньо на вказаному об`єктів знаходився ОСОБА_1 , який повідомив, що працює на об`єкті близько 2 місяців сторожем, за графіком по 24 години, за виконану роботу отримує заробітну плату, розмір якої не повідомив через конфіденційність. Вказане підтверджується відеозаписом. Під час огляду інспекторами праці території та будівель сторож ОСОБА_1 безпосередньо виконував свої обов`язки з охорони території, намагаючись заборонити інспекторам пересування по території об`єкту. Стверджує, що в ході інспекційного відвідування гр. ОСОБА_1 повідомив, що його безпосереднім керівником є ОСОБА_2 і з усіма питаннями, що його працевлаштування звертатися до ОСОБА_2 за телефоном НОМЕР_1 . Інспекторами праці було здійснено дзвінок за наданим номером та встановлено, що він належить гр. ОСОБА_2 . Згідно отриманих від підприємства документів ОСОБА_2 працює в ТОВ "Сумська девелоперська компанія" технічним директором. Зокрема, зазначений вище номер телефону зазначено в заяві на прийняття на роботу ОСОБА_2 від 02.05.2018. Зазначає, що жодних документів з приводу належного оформлення трудових відносин ТОВ "Сумська девелоперська компанія" з ОСОБА_1 на вимогу інспекторів праці не надано.
Щодо встановлення особи працівника ОСОБА_1 відповідач зазначає, що інспектори праці не наділені повноваженнями щодо перевірки документів, які посвідчують особу, оскільки такі повноваження надані працівники правоохоронних органів. Щодо посилань позивача на те, що ОСОБА_1 є працівником ТОВ "Компанія ТФТ", додатково відмітив, що жодних підтвердних документів на підтвердження зазначеного позивачем не надано до інспекційного відвідування. Окрім того, КВЕД діяльності ТОВ "ТФТ" є 93.29 Організування інших видів відпочинку та розваг (основний); 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 58.19 Інші види видавничої діяльності; 73.11 Рекламні агентства. КВЕД 81.2 - діяльність із прибирання, у зазначеного суб`єкта - відсутня та відповідно не може здійснюватися.
Відтак, відповідач вважає, що висновки, викладені в акті інспекційного відвідування, відповідають фактичним обставинам, ґрунтуються на тих документах, які були отримані під час інспекційного відвідування та має місце порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що на підставі інформації, викладеної в службовій записці головного державного інспектора Кучеренка Дмитра від 26.08.2020 №201/04-35/2020 (а.с.90), Управлінням Держпраці у Сумській області на підставі ст. 259 КЗпП України, п.п. 3 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 видано наказ про проведення інспекційного відвідування № 855 від 26.08.2020 (а.с.37-38).
На підставі вказаного наказу було оформлено направлення № 386/СМ17304 від 26.08.2020 на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання - ТОВ "Сумська девелоперська компанія" у період з 26.08.2020 по 28.08.2020 (а.с.39).
Відповідно до наказу та направлення контролю підлягали питання додержання законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, у тому числі з неповнолітніми.
В періоді з 26.08.2020 по 28.08.2020 було проведено інспекційне відвідування ТОВ "Сумська девелоперська компанія" за адресою проведення будівельних робіт: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, будинки 165/57, 165/59, в ході якого позивачу направлено вимогу про надання/поновлення документів № СМ 17304/2031/НД від 27.08.2020 (а.с. 46), отриману пакет документів (а.с. 47-53), та за результатами якого складено акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №СМ 17304/2031/АВ від 28.08.2020 (а.с. 8-14, 40-42), яким встановлено, що ТОВ "Сумська девелоперська компанія" допущено до виконання обов`язків сторожа ОСОБА_1 а також решту 28 осіб, особисті дані яких інспекторам праці встановити не вдалося, без оформлення трудового договору, чим порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України, згідно з якою, працівник не може бути допущений до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. 
28.08.2020 інспекторами праці Управління Держпраці у Сумській області Кучеренко Д.Ю. та Чернишовою О.В. було складено припис про усунення виявлених порушень №СМ 17304/2031/АВ/П, в якому було зазначено встановлене при перевірці порушення позивачем ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, та яким позивача зобов`язано забезпечити дотримання вимог ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України у строк до 28.09.2020 (а.с. 19-20, 43).
Вказані акт та припис були надіслані листом від 28.08.2020 (а.с.44-45).
Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті інспекційного відвідування, позивачем було подано зауваження до акту № 78/08 від 02.09.2020 (а.с. 15-16), за результатами розгляду яких Управлінням Держпраці у Сумській області листом від 04.09.2020 залишив в силі припис від 28.08.2020 № СМ 17304/2031/АВ/П в частині допуску до роботи сторожа ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин (а.с. 17-18). 
13.10.2020 відповідачем на підставі акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № СМ 17304/2031/АВ від 28.08.2020 було прийнято постанову № СМ 17304/2031/АВ/П-ТД-ФС, якою на ТОВ "Сумська девелоперська компанія" накладено штраф у розмірі 47230 грн (а.с.22-24) за допуск до роботи сторожа ОСОБА_1 без належного оформлення трудових відносин.
Не погодившись з постановою про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем документально не підтверджено та не доведено в ході розгляду справи дійсного допущення порушення ТОВ "Сумська девелоперська компанія" частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України у зв`язку з допущенням працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 5 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", заходи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення здійснюються у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Згідно з частиною першою статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Таким порядком, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці N 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. N 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці N 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. N 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (далі - Порядок КМУ № 823).
Підставою для прийняття оскаржуваних рішень стало встановлення відповідачем факту допущення позивачем до роботи ОСОБА_1 без оформлення трудового договору, наказу чи розпорядження власника та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінету Міністрів України.
Відповідно до ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адмініструванням єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Відповідно до абз. 5 п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 (далі - Порядок № 509) штрафи накладаються на підставі: акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.
Відповідно до п. 3 Порядку № 509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Згідно ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Отже, обов`язковою умовою притягнення роботодавця до відповідальності за порушення ним статті 24 КЗпП України є безпосереднє виявлення під час інспекційного відвідування посадовими особами Держпраці осіб, які виконують трудові функції без належного офіційного оформлення та саме роботодавцем. 
Водночас в судовому засіданні не було підтверджено факту допуску позивачем як роботодавцем до роботи без оформлення трудового договору ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ).
Дійсно в судовому засіданні було встановлено, що позивач, як підрядник за проектом "Реконструкція нежитлових приміщень під багатоквартирний житловий будинок" здійснював роботи за адресою АДРЕСА_1 . Замовником є товариство з обмеженою відповідальністю "Инеко" (далі - ТОВ "Инеко"). 
Проте судом встановлено, що за вказаною адресою ТОВ "Инеко" надає послуги також і Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія ТФТ" (далі - ТОВ "Компанія ТФТ") (а.с.25) за договором №7321 про надання послуг по прибиранню від 10.08.2020. Саме з ТОВ "Компанія ТФТ" ОСОБА_1 і було укладено цивільно-правову угоду №2 від 15.08.2020 (а.с.93-97).
Доводи представника відповідача з приводу того, що до видів економічної діяльності ТОВ "Компанія ТФТ" не відноситься прибирання, не приймаються до уваги, оскільки обставини укладання договорів та ведення ТОВ "Компанія ТФТ" господарської діяльності не є предметом розгляду даної справи.
Обґрунтовуючи свою позицію відповідач в акті посилається на те, що ОСОБА_1 повідомив, що з приводу його працевлаштування на всі питання може надати ОСОБА_2 , який, як з`ясовано, є працівником позивача.
Судом першої інстанції встановлено, що дійсно ОСОБА_2 працює технічним директором у ТОВ "Сумська девелоперська компанія" з 03.05.2019 (а.с. 49-50). Однак, допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції гр. ОСОБА_2 , як свідок, пояснив, що ОСОБА_1 він не знає та особисто йому телефон не надав. Йому невідомо хто ще перебуває на об`єкті. До його повноважень відноситься лише технічний стан об`єкта, на випадок, наприклад, пориву кабелю, як вже відбувалось раніше. На такий випадок він і давав свій телефон, у тому числі і жильцям будинку. Проте ні охорона, ні прибирання території до його повноважень не входить.
Вказані пояснення свідка, надані у суді першої інстанції узгоджуються і з дослідженим як в ході розгляду справи у суді першої інстанції так і колегією суддів відеозаписом, зробленим посадовими особами відповідача в ході інспекційного відвідування. Так, ОСОБА_1 в ході інспекційного відвідування стверджував, що він не працює у ТОВ "Сумська девелоперська компанія", та ОСОБА_2 його не працевлаштовував.
Таким чином, жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність між позивачем як роботодавцем та ОСОБА_1 як працівником, трудових відносин в ході проведення інспекційного відвідування відповідачем не надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції. Також, судами першої та апеляційної інстанції не здобуто й у ході судового розгляду справи.
Доводи відповідача щодо недопустимості наданих до суду першої інстанції документів щодо працевлаштування ОСОБА_1 у ТОВ "Компанія ТФТ", через їх ненадання під час проведення зустрічного відвідування, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Виконання завдань адміністративного судочинства залежить від встановлення адміністративним судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України).
Приписи статті 76 КАС України встановлюють, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що право платника довести обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, не обмежене поданням виключно тих доказів, що надавалися ним контролюючому органу. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.
Крім цього, вимоги частини четвертої статті 9 КАС України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 806/434/16, від 18 листопада 2019 року у справі № 815/1088/15, від 31 березня 2020 року у справі № 140/10/19, від 21 травня 2020 року у справі № 560/391/19.
Отже, посилання відповідача в апеляційній скарзі на безпідставність врахування судом першої інстанції документів, які не були надані до перевірки є необґрунтованими.
Відтак, оскільки матеріалами справи не доведено факт допуску позивачем ОСОБА_1 до роботи без укладення трудового договору, то висновки відповідача, наведені в акті інспекційного відвідування щодо порушень ТОВ "Сумська девелоперська компанія" законодавства про працю, є такими, що побудовані на припущеннях та не підтверджені належними й допустимими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що у спірному випадку відповідачем документально не підтверджено та не доведено в ході розгляду справи дійсного допущення порушення ТОВ "Сумська девелоперська компанія" частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України у зв`язку з допущенням працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням та повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівників на роботу.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржувані припис та постанова прийняті відповідачем з порушенням КЗпП України, Порядку № 509, необґрунтовано, без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, такі рішення не можуть відповідати критеріям правомірності, визначених в ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак, позовні вимоги про визнання їх противоправними та скасування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ТОВ "Сумська девелоперська компанія" про визнання протиправними та скасування визнання протиправними та скасування припису Управління Держпраці у Сумській області про усунення виявлених порушень № СМ 17304/2031/АВ/П від 28.08.2020 та постанови Управління Держпраці у Сумській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № СМ 17304/2031/АВ/П/ТД-ФС від 13.10.2020, якою на ТОВ "Сумська девелоперська компанія" накладено штраф у розмірі 47230,00 грн, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Сумській області залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 по справі № 480/7390/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  02.08.2021 року