УХВАЛА                                             
                                                                                                    
26 липня 2021 року
м. Київ
 
справа № 362/2573/18
провадження № 61-133св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І.,  Русинчука М. М.,  
 
учасники справи:
позивач - Київський національний університет імені Тараса Шевченка,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуОСОБА_1 , підписану адвокатом Мазур Іриною Олександрівною, на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2020 року в складі судді Марчук О. Л. та на постанову Київського апеляційного суду від 05 листопада 2020 року в складі колегії суддів Суханової Є. М., Гуля В. В., Сержанюка А. С.,
ВСТАНОВИВ : 
У травні 2018 року Київський національний університет імені Тараса Шевченка звернувся з позовом до ОСОБА_1 та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивач у відшкодування заподіяної майнової шкоди просив суд стягнути з ОСОБА_1 кошти, виплачені відповідачу як стипендія за навчання, та заробітну плату його наукового керівника в загальному розмірі           179 977,05 грн.
 
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду           від 05 листопада 2020 року, позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь КНУ ім. Т. Шевченка кошти в сумі 179 977,05 грн.
 
У грудні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду підписану представником касаційну скаргу на вказані судові рішення. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2021 року відкрито касаційне провадження в справі. 
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
В ухвалі Верховного Суду від 28 січня 2021 року вказано, що касаційна скарга містить обґрунтовані посилання на обставини, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню, а підставою касаційного оскарження є застосування норм права без урахування висновків щодо їх застосування в подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 29 березня 2018 року в справі № 607/7379/17 та від 11 лютого 2019 року в справі № 617/640/16-ц щодо застосування положень частини першої статті 1215 ЦК України.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

 
 
УХВАЛИВ :
 
Справу за позовом Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів з урахуванням її категорії та складності призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Ухвала набираєзаконної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                              Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                        В. І. Крат
 
                                                                                                                          М. М. Русинчук