Ухвала
Іменем України 
14 липня 2021 року
м. Київ
справа № 203/4354/20
провадження № 51- 3440 ска 21
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого                       Макаровець А.М.,
суддів:                                  Остапука В.І., Стороженка С.О.,
розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Романюк А.О. на постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2021 року та постанову судді Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року,
встановив:
У касаційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про перегляд в касаційному порядку зазначених судових рішень, просить  прийняти до розгляду касаційну скаргу і задовольнити в повному обсязі та закрити справу у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності. 
При цьому ОСОБА_2 вважає рішення судів першої і апеляційної інстанції незаконними у зв`язку з тим, що:
- у постанові судді  місцевого суду є посилання на інструкцію про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, яка втратила чинність;
- суддя розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не перевірив законність зупинки транспортного засобу та обставини щодо відсутності складу і події адміністративного правопорушення;
- оформлення поліцейськими особами матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху здійснено не в автоматичному режимі, тобто проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння повинен містити відповідний алгоритм дій працівника поліції зі складанням відповідних документів, а в даній справі огляд водія на стан сп`яніння було проведено з порушеннями чинного законодавства та судом не було перевірено такі порушення;
- суддя місцевого суду не врахував вимоги щодо належності та допустимості доказів у розумінні практики Європейського суду з прав людини та принципи доведення вини поза розумним сумнівом і презумпції невинуватості;
-  суддя апеляційного суду під час розгляду апеляційної скарги не звернув увагу на допущені порушення  в суді першої інстанції, не врахував вимогу щодо закриття справи у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до адміністративної відповідальності;
- судами не дотримано положення статей 1, 8, 9, 55, 62, п.8 ч.3 ст.129  Конституції України, ч.2 ст.19, ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України, статей 7, 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), ст.7, ч.1 ст.130, ст.251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), ст.48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», положення ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних  свобод, судової практики Конституційного Суду України.
Постановою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановою судді Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року зазначена постанова судді від 13 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 залишена без змін.
Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках — на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини першої статті 129 Конституції України).
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року №26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення від 28 травня 1985 року в справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», пункт 96 Рішення від 13 лютого 2001 року в справі «Кромбах проти Франції»).
При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» (заява №23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.
У КУпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до апеляційного суду, постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає (частина друга, десята статті 294).
Таким чином, обмеження права на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення, встановлене у ст. 294 цього Кодексу, відповідає основним засадам судочинства, що визначені Конституцією України, є пропорційним та обґрунтованим.
Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
З урахуванням наведеного, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 294 КУпАП, Суд
постановив:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Романюк А.О. на постанову судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2021 року та постанову судді Дніпровського апеляційного суду від 08 червня 2021 року  відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
А.М. Макаровець                                    В.І. Остапук                                    С.О. Стороженко